06.02.26
22-ц/812/282/26
Провадження №22-ц/812/282/26 
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 лютого 2026 року м. Миколаїв 
Справа № 476/451/25
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді – Шаманської Н.О.,
суддів: Кушнірової Т.Б., Тищук Н.О.,
переглянувши в апеляційному порядку цивільну справу за позовом 
Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика»
до
ОСОБА_1 
про стягнення кредитної заборгованості
за апеляційною скаргою
Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика»
на рішення Єланецького районного суду Миколаївської області, ухвалене суддею Черняковою Н.В., 17 листопада 2025 року в приміщенні цього ж суду, дата складення повного тексту рішення 24 листопада 2025 року,
у с т а н о в и в:
У червні 2025 року ТОВ «Бізнес позика» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.
В обґрунтування позовних вимог зазначало, що 28 серпня 2023 року між ТОВ «Бізнес позика» та відповідачкою укладено договір №464638-КС-002 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», за умовами якого останній було надано кредит у розмірі 25000 грн шляхом перерахування на банківську карту на засадах строковості, поворотності, платності, із платою за користування кредитом, яка є фіксованою та становить 1,1512369 процентів за кожен день користування кредитом, а позичальник зобов`язався повернути грошові кошти та сплатити відсотки за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором.
Також, 20 вересня 2023 року між ТОВ «Бізнес позика» та відповідачкою укладено додаткову угоду №1 до договору № 464638-КС-002 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», за умовами якого останній було надано додатково кредит у розмірі 9000 грн. 
Крім того, 15 листопада 2023 року між ТОВ «Бізнес позика» та відповідачкою укладено додаткову угоду №2 до договору № 464638-КС-002 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», за умовами якого сторони домовилися внести зміни в п. 1 Договору на викласти «Термін дії Договору» в новій редакції, а саме: «Термін дії Договору: до 07 серпня 2024 року».
Також, 26 січня 2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та відповідачкою укладено додаткову угоду №3 до договору № 464638-КС-002 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», за умовами якого сторони домовилися внести зміни в п. 1 Договору на викласти «Термін дії Договору» в новій редакції, а саме: «Термін дії Договору: до 07 лютого 2025 року».
Відповідачка свої зобов`язання належним чином не виконувала, в зв`язку з чим станом на 28 травня 2025 року виникла заборгованість за договором у розмірі 178690 грн 25 коп., яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту – 23353 грн 03 коп., суми прострочених платежів по процентах – 155337 грн 22 коп. 
Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути вказану заборгованість у розмірі 178690 грн 25 коп. та сплачений судовий збір у розмірі 2422 грн 40 коп.
Рішенням Єланецького районного суду Миколаївської області від 17 листопада 2025 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованість за договором № 464638-КС-002 про надання кредиту від 28 серпня 2023 року станом на 28 травня 2025 року у розмірі 46706 грн 06 коп., яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту – 23353 грн 03 коп., суми прострочених платежів по процентах – 23353 грн 03 коп., а також 633 грн 17 коп. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору.
Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що заявлена позивачем до стягнення заборгованість за нарахованими процентами в розмірі 155337 грн 22 коп не є співрозмірною заборгованості з тіла кредиту 23353 грн 03 коп за договором № 464638-КС-002, суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми процентів у разі невиконання нею зобов`язань за кредитним договором, а тому прийшов до висновку про необхідність зменшення розміру процентів за вказаним договором до розміру заборгованості з тіла кредиту.
В апеляційній скарзі ТОВ «Бізнес позика», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило змінити рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_1 процентів та стягнути з відповідачки проценти за користування кредитними коштами у сумі 155 337 грн 22 коп.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про часткове задоволення позову в частині стягнення з відповідача процентів за користування кредитними коштами.
Позивач зазначав, що судом не було належним чином досліджено усі необхідні докази та з`ясовано обставини справи, оскільки при ухваленні рішення не було враховано, що розрахунок заборгованості по процентам, складений позивачем, повністю відповідає умовам договору, який узгоджено сторонами у встановленому порядку. За такого підстав для зменшення розміру процентів, встановлених умовами договору у суду першої інстанції не було. 
У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача – Максименко В.В., просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Вказувала, що встановлені відсотки є невиправдано високими. На момент укладення договору відповідач не мала спеціальних фінансових та юридичних знань і не могла повною мірою оцінити наслідки таких умов. Відповідачка діяла добросовісно, здійснювала платежі, проте розмір нарахованих відсотків виявився надмірним і неспівмірним із реальною сумою користування кредитом. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання проценти перетворюються на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.
У судове засідання сторони не з`явились. Про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином ( ст. 236 зв.).
У зв`язку з цим, суд розглядав справу у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено,  що 28 серпня 2023 року між ТОВ «Бізнес позика» та відповідачкою було укладено договір №464638-КС-002  про надання кредиту.
Згідно п.2.1 договору кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 25000 грн. на засадах строковості, поворотності, платності (надалі - кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених цим договором та правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес позика» (надалі - Правила).
Строк, на який надається кредит: 24 тижні (п.2.3 договору). Стандартна процентна ставка за кредитом: в день 2,00000000%, фіксована. Знижена процентна ставка за кредитом: в день 1,15123690%, фіксована. (п. 2.4 договору).
Комісія за надання кредиту (надалі - комісія): 3750 грн. нараховується одноразово при видачі кредиту в дату видачі кредиту (п. 2.5 договору).
Загальний розмір наданого кредиту: 25000 грн. Строк дії договору: до 12 лютого 2024 року. Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 65040 грн. Орієнтовна реальна річна процентна ставка 9200,77% (п. 2.6 -2.9 договору).
Дата видачі кредиту 28 серпня 2023 року року. Дата повернення кредиту 12 лютого 2024 року (п.2.10-2.11 договору).
У разі якщо погашення кредиту здійснюється згідно погодженого сторонами графіку платежів, що наведений в п. 3.2.3. та додатку №1 до договору, чи в разі дострокового повернення суми наданого кредиту, то зобов`язання позичальника по сплаті процентів за користування кредитом розраховуються відповідно до зниженої процентної ставки, що вказана в п. 2.4. договору ( п.3.2.1).
Сторони домовились, що у разі якщо повернення кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів, що наведений в п. 3.2.3. та додатку №1 до договору, (за виключенням дострокового повернення кредиту), внаслідок чого виникає прострочка по кредиту, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів, то умови про нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, що вказана в п. 2.4. договору. При цьому, нарахування процентів за стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня, від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в п. 3.2.3. та додатку №1 до договору, та до закінчення строку дії договору (п.3.2.2 договору).
Сторонами в розділі 3 договору кредиту погоджено «Графік платежів», відповідно до якого визначено розмір та дату внесення позичальником платежів, припускаючи, що позичальник буде його дотримуватись і застосовуватиметься знижена процентна ставка.
У випадку не повернення будь-якого з платежів у строки, передбачені графіком платежів, кредитодавець здійснює відповідне коригування зобов`язань позичальника, в тому числі з врахуванням скасування умови про нарахування процентів за зниженою процентною ставкою, при чому проценти за користування кредитом нараховуються на фактичний залишок суми кредиту (п.3.2.4 договору).
Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до дати вказаної у п. 2.7 договору (п.7.1 договору).
Крім цього, інформація стосовно розміру кредиту, строку його повернення, відсотків за користування кредитом була доведена відповідачці у паспорті споживчого кредиту, який підписаний електронним підписом - одноразовим ідентифікатором.
Перерахування відповідачці кредитних коштів підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «ПрофітГід»».
20 вересня 2023 року між ТОВ «Бізнес Позика» та відповідачкою укладено додаткову угоду №1 до договору № 464638-КС-002 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», за умовами якого останній було надано додатково кредит у розмірі 9000 грн. 
Крім того, 15 листопада 2023 року між ТОВ «Бізнес Позика» та відповідачкою укладено додаткову угоду №2 до договору № 464638-КС-002 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», за умовами якого сторони домовилися внести зміни в п. 1 Договору на викласти «Термін дії Договору» в новій редакції, а саме: «Термін дії Договору: до 07 серпня 2024 року».
Також, 26 січня 2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та відповідачкою укладено додаткову угоду №3 до договору № 464638-КС-002 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», за умовами якого сторони домовилися внести зміни в п. 1 Договору на викласти «Термін дії Договору» в новій редакції, а саме: «Термін дії Договору: до 07 лютого 2025 року».
Відповідно до розрахунку заборгованості, відповідачка на виконання умов договору здійснила часткову оплату на загальну суму 71260 грн.41 коп.
Згідно розрахунку позивача станом на 29 травня 21025 року заборгованість за договором становить 178 600 грн.25 коп, та складається з:
- суми прострочених платежів по тілу кредиту -23 353 грн 03 коп;
- суми прострочених платежів по процентах - 155337 грн. 22 коп.
Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не виконала належно свої зобов`язання за кредитним договором, укладеним з позивачем, водночас нараховані відсотки за кредитним договором є несправедливими, тому розмір відсотків слід встановити в сумі 23 353 грн 03 коп, що відповідатиме розміру тіла кредиту. З врахуванням сплачених відповідачем коштів за кредитним договором підлягає стягненню з відповідача 46 706 грн 06 коп. боргу.
Доводи апеляційної скарги про помилковість цих висновків суду є необґрунтованими.
Так, згідно з ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За статтею 611ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
За змістомст.ст.12,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд першої інстанції обґрунтовано визнав доведеним факт укладення кредитного договору відповідачем, підписання його сторонами, в тому числі відповідачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електроннийцифровий підпис» та отримання ним кредиту на умовах, визначених електронним договором про надання кредиту № 467841-КС-004 від 02.07.2024 року.
ТОВ «Бізнес позика» станом на 29 травня 21025 року нарахувало заборгованість за кредитним договором у розмірі 178 600 грн.25 коп, яка складається з 23 353 грн 03 коп прострочених платежів по тілу кредиту та 155337 грн. 22 коп прострочених платежів по процентах.
За змістом частини 2 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про, зокрема, орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо).
Відповідно до статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.
Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору; якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення.
Нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.
Відповідно до статті 3 ЦК України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що зокрема підтверджується змістом частини третьої статті 509 цього Кодексу.
Отже, законодавець, навівши у тексті ЦК України зазначений принцип, встановив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту.
Відповідно до пункту 5 частини 3 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.
Суд першої інстанції правильно констатував, що вимога про сплату відсотків, які є надміру високими, що призвело до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду споживача, не відповідає передбаченим у частині 3 статті 509 та частинах 1, 2 статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.
З огляду на приписи частини 4 статті 42 Конституції України, участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем непропорційно великих відсотків за прострочення повернення кредиту.
Межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (абзац 3 підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року №15-рп/2011у справі про захист прав споживачів кредитних послуг).
Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що встановлений сторонами договору розмір відсотків є несправедливим у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суперечить принципам розумності та добросовісності, має наслідком дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг, тому підлягає зменшенню до розміру тіла кредиту.
Такий висновок цілком узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 12 лютого 2025 року у справі № 679/1103/23 у спорі з цих же правовідносин.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» залишити без задоволення.
Рішення Єланецького районного суду Миколаївської області 17 листопада 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: Н.О. Шаманська

Судді: Т.Б.Кушнірова

Н.О.Тищук

Повний текст постанови складено 06 лютого 2026 року.