ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 619/2919/23
Номер провадження 22-ц/818/125/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2026 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Мальованого Ю.М.,
суддів: Пилипчук Н.П., Яцини В.Б.,
за участю:
секретаря судового засідання Шевченко В.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Флора-Дельта» на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 13 березня 2025 року в складі судді Жорняк О.М. по справі № 619/2919/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Флора-Дельта» до ОСОБА_1 , Харківської районної державної адміністрації Харківської області, третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, третя особа, Малоданилівська селищна рада, про визнання недійсним Державного акту про право власності на земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Флора-Дельта» (далі- ТОВ «Флора-Дельта») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , Харківської районної державної адміністрації Харківської області, третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, третя особа, Малоданилівська селищна рада, про визнання недійсним Державного акту про право власності на земельну ділянку.
Позов мотивовано тим, що на підставі рішення виконкому Черкасько-Лозівської сільської Ради народних депутатів від 13 листопада 2001 року № 285, Товариству було надано землю загальною площею 8,92 гектарів у постійне користування для комерційної діяльності. Зазначена земельна ділянка розташована за межами населених пунктів на території Малоданилівської селищної ради Харківського району Харківської області. 
Державний акт на право постійного користування землею серія І-ХР № 001057, який виданий на ім`я ТОВ «ФЛОРА-ДЕЛЬТА» 14 січня 2002 року, є чинним, не змінювався та не скасовувався.
Відповідно до розпорядження Харківської обласної державної адміністрації № 337 від 24 травня 2021 року Товариству надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель з метою встановлення їх меж та розмірів, а також зобов`язано після розроблення та погодження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель зареєструвати право на земельну ділянку у встановленому законодавством порядку.
З метою розробки технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для комерційної діяльності Товариство звернувся до державного кадастрового реєстратора із заявою про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру стосовно цієї земельної ділянки, проте йому відмовлено, оскільки на його земельній ділянці вже сформована та внесена до державного земельного кадастру земельна ділянка з кадастровим номером 6322083000:04:003:0119, площа вказаних земель співпадає на 0.8155%.
Вказувало, що площа належної Товариству земельної ділянки Позивача зменшилась, внесення відомостей про земельну ділянку до Державного земельного кадастру є неможливим, оскільки в межах ділянки знаходиться частина земельної ділянки з кадастровим номером 6322083000:04:003:0119, право власності на яку належить ОСОБА_1 .
Документацію зазначеної земельної ділянки було виготовлено на підставі розпорядження Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області від 19 червня 2009 року № 615, яким не взято до уваги межі земельної ділянки Товариства як постійного користувача відповідно до державного акта на право постійного користування землею серія І-ХР, № 001057, у зв`язку з чим він позбавлений можливості реалізувати свої права на земельну ділянку у повній мірі.
Вказувало, що Товариством право на земельну ділянку отримано значно раніше, а саме 14 січня 2002 року, ніж Відповідач, та з того моменту і до теперішнього часу є постійним користувачем цією земельною ділянкою, а тому державний акт про право власності на земельну ділянку серія ЯЕ № 485465 з кадастровим номером 6322083000:04:003:0119, площею 0,3226 для ведення особистого селянського господарства, істотно суперечить вимогам ч. 5 ст. 116 та частині 2 ст. 198 Земельного Кодексу України, що безумовно порушує права Товариства.
Посилаючись на вказані обставини, ТОВ «Флора-Дельта» просило визнати недійсним державного акту про право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6322083000:04:003:0119, площею 0,3226 га для ведення особистого селянського господарства, виданого на ім`я ОСОБА_1 20 жовтня 2009 року, серія ЯЕ № 485465, а також визнати недійсним та скасувати розпорядження Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області від 19 червня 2009 року № 615.
11 липня 2023 року Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області подано письмові пояснення, в якому управління просило відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог у зв`язку з обранням неналежного способу захисту своїх прав.
22 грудня 2023 року ОСОБА_1 подав відзив, в якому позов просив залишити без задоволення.
Відзив мотивовано тим, що в матеріалах справи відсутні документи, які би належним чином підтверджували право користування спірною земельною ділянкою ТОВ «ФЛОРА-ДЕЛЬТА»
Надані позивачем до суду документи не містять план зовнішніх меж землекористування, технічну документацію зі складання державного акту на право постійного користування землею та проект відведення ділянки, що не дає можливості встановити, які межі має земельна ділянка, яка надана ТОВ «Флора-Дельта» на підставі Акту на право постійного користування землею від 14 січня 2002 року І-ХР № 001057. 
В розпорядженні Харківської обласної держаної адміністрації від 24 травня 2021 року № 337 відсутні відомості про те, в який період ТОВ «Флора-Дельта» повинна була звернутися до розробників документації із землеустрою для укладання договору на розроблення технічної документації із землеустрою, а також інформація про обмеження або покладені на землекористувача обов`язки при розробці документації із землеустрою.
Матеріали справи не містять даних, що при розробці документації з землеустрою щодо інвентаризації земель здійснювалося погодження меж з власниками суміжних земельних ділянок або інформація про відмову таких власників погодити межі земельних ділянок. На земельній ділянці ТОВ «ФЛОРА-ДЕЛЬТА», яка надана Товариству в постійне користування, наявні лінії електро-передач ЛЕМ 10 кВ та ЛЕМ 110 кВ, однак в наданій до суду викопіюваннях з кадастрової карти відсутня лінія ЛЕМ 10 кВ.
Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 13 березня 2025 року у задоволенні позовних вимог ТОВ «Флора-Дельта» відмовлено. 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, шо позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження того, що земельна дільника ОСОБА_1 з кадастровим номером 6322083000:04:003:0119, яка надана йому у власність на підставі Акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ № 485465, накладається на земельну ділянку ТОВ «ФЛОРА-ДЕЛЬТА», а тому підстави для задоволення позову відсутні. 
На вказане судове рішення 10 квітня 2025 року через систему «Електронний суд» ТОВ «Флора-Дельта» подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позов .
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про передчасність позову, зазначаючи про відсутність доказів неможливості виготовити відповідну документацію із землеустрою за погодженням з суміжними землевласниками, на основі якої були б виправлені помилки, які внесені до Державного земельного кадастру. 
Фактично, суд першої інстанції встановив обов`язок Позивача на досудове врегулювання спору, попри те, що такий обов`язок не передбачений Законом, чим обмежено право товариства на захист свого порушеного права в суді, гарантоване як Конвенцією, так і національним законодавство.
18 червня 2025 року через систему «Електронний суд» ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ковальчук Тарас Олександрович, подав відзив, в якому просив рішення суду залишити без змін.
Відзив мотивовано недоведеністю вимог позивача. 
Матеріали справи не містять план зовнішніх меж землекористування, технічну документацію зі складання державного акта на право постійного користування землею та проект відведення ділянки, що не дає можливості встановити, які межі земельної ділянки має ділянка, що була надана ТОВ «ФЛОРА ДЕЛЬТА» на підставі акту права на постійне користування земельної ділянки від 14 січня 2002 року 1-XP №001057. 
Вказував, про відсутність висновку земельно-технічної експертизи, яка могла би підтвердити чи спростувати накладення земельних ділянок, що відповідно свідчило про наявність чи відсутність порушених речових прав позивачів на земельну ділянку.
В наданій до суду позивачем пояснювальній записці до технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельних ділянок Малоданилівської селищної ради розробленої ФОП ОСОБА_2 зазначається, що земельна ділянка ТОВ «Флора-Дельта», яка надана Товариству в постійне користування, накладається на землі ДП «Харківська державна лісовпорядна експедиція». Проте, ТОВ «Флора-Дельта» не оскаржує в судовому порядку своє право на користування земельною ділянкою, яка наклалась на землі ДП «Харківська державна лісовпорядна експедиція», оскільки розуміє що надана на підставі державного акту серії І-ХР №001057 земельна ділянка має незаконні межі, що свідчить про недійсність та наявність підстав для скасування вказаного акту.
Також, Товариством пред`явлено позови й до інших судів, що свідчить про недобросовісну поведінку позивача. Зазначені позови залишені без задоволення. Відповідними судовими рішеннями.
У судове засідання апеляційного суду сторони-учасники судового розгляду не з`явилися. 
Судові повістки-повідомлення про розгляд справи 29 січня 2026 року, надіслані апеляційним судом на адреси сторін-учасників: 
Товариству з обмеженою відповідальністю «ФЛОРА-ДЕЛЬТА» отримано в електронному кабінеті 5 грудня 2025 року (т. 2, а.с. 148);
Адвокатом Клімашем Андрієм Сергійовичем, який діє в інтересах ТОВ «ФЛОРА-ДЕЛЬТА», отримано в електронному кабінеті 5 грудня 2025 року (т. 2, а.с. 152);
ОСОБА_1 - повернуто на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до пункту 3 частини 8 статті 128 ЦПК України є днем вручення судової повістки (т. 2, а.с. 155-156), крім того про день, час та місце судового засідання учасника повідомлено відповідно до частини 11 статті 128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (т. 2, а.с. 154);
Адвокатом Ковальчуком Тарасом Олександровичем, який діє в інтересах ОСОБА_1 , отримано в електронному кабінеті 5 грудня 2025 року (т. 2, а.с. 153);
Харківською районною державною адміністрацією Харківської області отримано в електронному кабінеті 5 грудня 2025 року (т. 2, а.с. 151);
Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області отримано в електронному кабінеті 5 грудня 2025 року (т. 2, а.с. 149);
Малоданилівською селищною радою Харківського району Харківської області отримано в електронному кабінеті 5 грудня 2025 року (т. 2, а.с. 150). 
Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність осіб, що не з`явилися, явка яких у судове засідання обов`язковою не визнавалась, оскільки відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з такого.
Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Судом встановлено, що розпорядженням Харківської обласної державної адміністрації № 337 від 24 травня 2021 року ТОВ «ФЛОРА-ДЕЛЬТА» надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення державної власності площею 8,9200 га, згідно з державним актом на право постійного користування землею серії І-ХР №00105 (том 1, а.с. 8 зворот)
Рішенням відділу у Романівському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 01.10.2021 № РВ-1801784372021 позивачу відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру з наступних підстав: - невідповідність електронного документа установленим вимогам, а саме, невідповідність наявним даним Державного земельного кадастру (геодезичній та картографічній основам, даним індексних кадастрових карт (планів), відомостям про інші об`єкти Державного земельного кадастру, їх кількісним, якісним характеристикам та відомостям про значення оцінки земельної ділянки), установленим вимогам до змісту, структури і технічних характеристик електронного документа, даним документації із землеустрою або оцінки земель; розташування в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини, відповідно до рішення № РВ-1801784372021.
У висновку № ПП-1801104902021 протоколу проведення електронної перевірки електронного документа зазначено: 
- Перетин ділянок з ділянкою 6322083000:04:003:0182; площа співпадає на 1,311%. 
-Перетин ділянок з ділянкою 6322083000:04:003:0183; площа співпадає на 1,1223%.
-Перетин ділянок з ділянкою 6322083001:00:000:1771; площа співпадає на 2,2853%.
-Перетин ділянок з ділянкою 6322083000:04:003:0119; площа співпадає на 0,8155% (том 1, а.с. 8-10).
Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 485465, виданого на підставі розпорядження Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області від 19 червня 2009 року № 615 ОСОБА_1 належить земельна ділянка площею 0,3226 га з кадастровим № 6322083000:04:003:0119, розташована на території Черкасько-Лозівської ради Дергачівського району Харківської області зі цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства (том 1, а.с. 12).
Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19).
Шляхом вчинення провадження у справах суд здійснює захист осіб, права й охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються. Розпорядження своїм правом на захист є приписом цивільного законодавства і полягає в наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором (пункти 51, 52 постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 923/466/17 (провадження № 12-89гс19)).
Способами захисту суб`єктивних прав є закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16 (пункт 5.5), від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 90), від 15 вересня 2020 року у справі № 469/1044/17 (пункт 68)).
Тобто це дії, спрямовані на запобігання порушенню або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Такі способи мають бути доступними й ефективними (постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 310/11024/15-ц (пункт 14) та від 01 квітня 2020 року у справі № 610/1030/18 (пункт 40)).
Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог (частина 1 статті 13 ЦПК України).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Таке право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (близькі за змістом висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14 (пункт 89), від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23), від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17 (пункт 55) та ін.).
Отже, спосіб захисту повинен відповідати змісту порушеного права та природі спірних правовідносин.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 січня 2025 року у справі № 446/478/19 (провадження № 14-90цс23) зазначила, що усталеною є практика Великої Палати Верховного Суду про неефективність такого способу захисту прав особи, як визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування, яке виконане на час звернення з позовом до суду, є неефективним. Зазначене рішення вичерпало свою дію виконанням (близькі за змістом висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 вересня 2022 року у справі № 483/448/20, пункт 9.67; від 05 липня 2023 року у справі № 912/2797/21, пункт 8.13; від 12 вересня 2023 року у справі № 910/8413/21, пункт 180; від 11 червня 2024 року у справі № 925/1133/18, пункт 143).
Оскаржувані рішення Боярської міської ради від 10 грудня 2008 року № 36/1656 і від 23 листопада 2010 року № 2/96 вичерпали свою дію виконанням, і на підставі рішення Боярської міської ради від 23 листопада 2010 року № 2/96 видано державний акт на право власності на земельну ділянку. Визнання цих рішень недійсними не поновить порушене право або законний інтерес позивача.
Крім того, рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування, за умови його невідповідності закону, не тягне тих юридичних наслідків, на які воно спрямоване. Цей підхід у судовій практиці також є усталеним (див., зокрема, постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2019 року у справі № 911/3681/17 (пункт 39), від 15 жовтня 2019 року у справі № 911/3749/17 (пункт 6.27), від 22 січня 2020 року у справі № 910/1809/18 (пункт 35), від 01 лютого 2020 року у справі № 922/614/19 (пункт 52), від 15 вересня 2020 року у справі № 469/1044/17 (пункт 83), від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункт 109), від 08 серпня 2023 року у справі № 910/5880/21 (пункт 53)). Тому під час розгляду справи, в якій на вирішення спору може вплинути оцінка рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування як законного або протиправного (наприклад, у спорі за віндикаційним позовом), не допускається відмова у позові з тих мотивів, що рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування не визнане судом недійсним, або що таке рішення не оскаржене, відповідна позовна вимога не пред`явлена. Під час розгляду такого спору слід виходити з принципу jura novit curia - «суд знає закони». Тому суд незалежно від того, оскаржене відповідне рішення чи ні, має самостійно дати правову оцінку рішенню органу державної влади чи місцевого самоврядування та викласти її у мотивувальній частині судового рішення (постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункт 109), від 12 вересня 2023 року у справі № 910/8413/21 (пункт 181)).
Отже, у такій категорії спорів позивач може, зокрема, обґрунтовувати свій позов протиправністю рішення органу місцевого самоврядування, відповідно до якого відповідачу було передано земельну ділянку, яка накладається на його земельну ділянку. Водночас суд має надати оцінку відповідному рішенню органу місцевого самоврядування в мотивувальній частині судового рішення.
Щодо вимоги про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, то у своїх висновках Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що позивач з дотриманням норм статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння кінцевого набувача.
Для такого витребування не потрібно заявляти вимоги про визнання незаконними та недійсними рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, рішень, записів про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за незаконним володільцем, самої державної реєстрації цього права, документів (свідоцтв, державних актів тощо), що посвідчують відповідне право.
Такі вимоги є неналежними, зокрема неефективними способами захисту права власника. Їхнє задоволення не відновить володіння позивачем його майном. Тому не допускається відмова у віндикаційному позові, наприклад, з тих мотивів, що рішення органу влади, певний документ, рішення, відомості чи запис про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно не визнані незаконними або що позивач їх не оскаржив (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (пункти 99, 100), від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (пункти 86, 94, 147), від 05 грудня 2018 року у справі № 522/2202/15-ц (пункти 73-76), від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17 (пункти 38,39), від 22 січня 2020 року у справі № 910/1809/18 (пункт 34), від 11 лютого 2020 року у справі № 922/614/19 (пункт 50), від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13 (пункт 10.29), від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункти 148-151, 153, 154, 167, 168)).
Отже, належним способом захисту права особи, яка позбавлена володіння земельною ділянкою, є віндикаційний позов.
Звертаючись до суду з позовом, ТОВ «Флора-Дельта» зазначала, що розпорядження Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області від 19 червня 2009 року № 615, на підставі якого 20 жовтня 2009 року видано державний акт про право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6322083000:04:003:0119, площею 0,3226 га для ведення особистого селянського господарства на ім`я ОСОБА_1 , серія ЯЕ № 485465, порушило права та інтереси Товариства.
Оскільки належна на праві власності земельна ділянка відповідача накладається на земельну ділянку, належну на праві власності ТОВ «Флора-Дельта», останнім пред`явлено позов про визнання недійсними і скасування розпорядження, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку.
Отже, позивач звернувся до суду з метою відновлення володіння спірною земельною ділянкою.
У пункті 145 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2025 року у справі № 446/478/19 (провадження № 14-90цс23) зазначено, що «[…] у спорах з подібними обставинами належним способом захисту є віндикаційний позов про витребування частини земельної ділянки, що накладається».
В контексті обставин цієї справи та заявлених позовних вимог належним (правомірним) способом захисту є позов речово-правового характеру, зокрема віндикаційний позов про витребування тієї частини земельної ділянки, що належить на праві власності ТОВ «Флора-Дельта», та накладається на земельну ділянку, що знаходиться у власності ОСОБА_3 . 
З урахуванням наведеного вимоги про скасування рішень щодо спірної земельної ділянки та визнання недійсними державного акта на право власності на землю не призведуть до відновлення порушених прав та інтересів позивача, тобто вони не є належним та ефективним способом захисту. Належним способом захисту позивача є віндикаційний позов.
Між тим, розглядаючи спір, суд першої інстанції виходив з недоведеності позовних вимог.
За таких обставин судова колегія вважає, що позов не підлягає задоволенню, у зв`язку з обранням неналежного способу захисту.
Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до частини 4 статті 376 ЦК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини. 
З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції підлягає зміні з викладенням мотивів у редакції цієї постанови.
Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки апеляційний суд фактично залишив апеляційну скаргу без задоволення, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відшкодуванню не підлягають. 
Керуючись ст. ст. 368, 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Флора-Дельта» задовольнити частково.
Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 13 березня 2025 року змінити, викласти мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 02 лютого 2026 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді Н.П. Пилипчук

В.Б. Яцина