ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2026 р.	Справа № 520/16995/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: П`янової Я.В. , Бегунца А.О. ,
за участю секретаря судового засідання Тютюник О.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 03.12.2025 (головуючий суддя І інстанції: Бабаєв А.І.) по справі № 520/16995/24
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області 
про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 20.02.2025 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови у проведенні індексації пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2019-2021 роки, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,197 та у розмірі 1,0796.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити з 01.03.2023 та з 01.03.2024 індексацію пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2019-2021 роки, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,197 та у розмірі 1,0796, у зв`язку з цим провести перерахунок та виплату пенсії, починаючи з 01.03.2023 та з 01.03.2024.
29.10.2025 ОСОБА_1 подав до суду заяву про встановлення судового контролю за виконанням постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 20.02.2025 по справі №520/16995/24 з поданням відповідачем звіту.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 07.11.2025 заяву задоволено.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області протягом тридцяти днів з дня отримання даної ухвали подати до Харківського окружного адміністративного суду звіт про виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 20.02.2025 по справі № 520/16995/24.
26.11.2025 Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області подало звіт про виконання рішення суду.
У звіті пенсійний орган зазначив, що на виконання рішення суду ним проведено позивачу індексацію пенсії з 01.03.2023 та з 01.03.2024 із застосуванням наступних показників середньомісячного заробітку: 
- з 01.03.2023 – 17 701,68 грн. (10846.37 * 1,197 *1.36344 - де 10 846.37 грн. середня заробітна плата (дохід) в Україні за 2019-2021 роки, з якої сплачено страхові внески, 1,197 - коефіцієнт заробітної плати, 1,36344 - індивідуальний коефіцієнт для обчислення);
- з 01.03.2024 - 15 965,53 грн. (10846.37 * 1.0796 *1.36344 - де 10 846.37 грн. середня заробітна плата (дохід) в Україні за 2019-2021 роки, з якої сплачено страхові внески, 1,0796 - коефіцієнт заробітної плати, 1,36344 - індивідуальний коефіцієнт для обчислення). 
Недоплачені кошти за наслідками перерахунку пенсії за період з 01.03.2023 по 28.02.2025 в сумі 16 148,89 грн нараховані до виплати у серпні 2025 р. через поточний рахунок банківської установи АТ КБ «Приватбанк».
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 03.12.2025 прийнято звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 20.02.2025 по справі № 520/16995/24.
У задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про звільнення від сплати штрафу – відмовлено.
Позивач, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неповне з`ясування всіх обставин, що мають значення для справи, просить її скасувати, а справу направити для продовження розгляду.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що на виконання судового рішення пенсійний орган мав здійснити перерахунок пенсії шляхом збільшення заробітку за три попередніх роки на відповідні коефіцієнти наростаючим підсумком.
Проте, пенсійний орган протиправно, всупереч нормам діючого законодавства, з 01.03.2025 знову протиправно використовує показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2019-2021 роки під час розрахунку пенсії ОСОБА_1 без його збільшення на коефіцієнт, встановлений постановою КМУ, що залишено поза увагою суду першої інстанції.
Враховуючи відсутність доказів виконання судового рішення у повному обсязі, вважає, що в даному випадку суд першої інстанції мав встановити новий строк для подачі звіту та накласти штраф на особу, відповідальну за виконання рішення суду.
Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - відповідач) подало відзив на апеляційну скаргу, в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.
Учасники справи про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, позивач просив розгляд справи проводити за його відсутності.
Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Приймаючи звіт, суд першої інстанції виходив з того, що пенсійним органом виконано судове рішення в повному обсязі.
Надаючи оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно частин 2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Положеннями ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.
Європейський суд з прав людини у справі «Горнсбі проти Греції» наголосив, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.
Для цілей ст. 6 Конвенції стадія виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».
З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України»), якими було встановлено порушення п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою ст. 129-1 Конституції України.
Отже, обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.
Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.
Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.
За правилами ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.
Отже, нормами КАС України регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом, зокрема, зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду.
Згідно частин 1, 2 ст. 382-3 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу.
Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.
Суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.
Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 382-2 цього Кодексу.
Судом встановлено, що постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 20.02.2025 у справі № 520/16995/24 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити з 01.03.2023 та з 01.03.2024 індексацію пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2019-2021 роки, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,197 та у розмірі 1,0796, у зв`язку з цим провести перерахунок та виплату пенсії, починаючи з 01.03.2023 та з 01.03.2024.
На виконання судового рішення, пенсійним органом проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2023 та з 01.03.2024 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2019-2021 роки, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,197 з 01.03.2023 та у розмірі 1,0796 з 01.03.2024, що вбачається з протоколів перерахунку пенсії та не заперечується позивачем.
Також, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області внесено ОСОБА_1 до списку на зарахування пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки в ПАТ КБ "Приватбанк", з якого вбачається нарахування останньому 16 148,89 грн.
Отже, дослідивши поданий відповідачем звіт про виконання рішення суду та додані до нього докази, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що пенсійним органом виконано судове рішення в повному обсязі.
Доводи скаржника про те, що з 01.03.2025 пенсійний орган протиправно використовує показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2019-2021 роки під час розрахунку пенсії ОСОБА_1 без застосування коефіцієнта збільшення колегія суддів вважає такими, що не свідчать про невиконання судового рішення у справі № 520/16995/24.
Колегія суддів зауважує, що судовим рішенням від 20.02.2025 жодних обов`язків на ГУ ПФУ в Харківській області з приводу проведення індексації пенсії позивача з 01.03.2025 із застосуванням встановленого постановою КМУ коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2019-2021 роки, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії покладено не було.
Таким чином, оскаржувані в порядку судового контролю дії пенсійного органу не пов`язані з виконанням судового рішення у цій справі.
Натомість, незгода позивача із вищезазначеними діями відповідача може бути підставою для їх оскарження в судовому порядку в межах нового спору.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для прийняття звіту, оскільки пенсійним органом виконано постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 20.02.2025 у справі № 520/16995/24.
Доводи апеляційної скарги з наведених вище підстав висновків суду першої інстанції не спростовують.
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування ухвали суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись ст.ст. 308, 310, 312, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 03.12.2025 по справі № 520/16995/24 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова	
Судді	   	Я.В. П`янова   А.О. Бегунц   	
Повний текст постанови складено 19.01.2026 року