Справа № 143/863/25

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.01.2026 року    м. Погребище

Погребищенський районний суд Вінницької області у складі:
головуючої судді Тітової Т. Л.,
за участю секретаря Затоковенко Т. О.,
розглянувши в приміщенні суду в місті Погребище Вінницького району Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фермерського господарства «Дуби» про розірвання договору оренди землі, –

встановив:

У вересні 2025 року ОСОБА_1 через свого представника – адвоката Погорілого Р. О. звернулася в суд з позовом до ФГ «Дуби» про розірвання договору оренди землі.
Позов мотивовано тим, що позивачка є власником земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 2,9794 га, кадастровий номер 0523487200:01:002:0008, яка розташована на території Чапаєвської сільської ради Вінницького (колишнього Погребищенського) району Вінницької області, на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між нею та попереднім власником вказаної земельної ділянки – ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Таранюком Т. Є. Зазначена земельна ділянка перебуває в оренді ФГ «Дуби» на підставі договору оренди землі, укладеного 30.08.2019 між попереднім власником земельної ділянки – ОСОБА_2 та ФГ «Дуби» в особі голови Гоменюк Н. А. 
Також позивач зазначає, що відповідач всупереч умовам договору оренди землі, а саме пункту 11 договору, яким передбачено обов`язок орендаря сплачувати орендну плату не пізніше 31 грудня поточного року, систематично не виконує взяті на себе договірні зобов`язання. Зокрема, відповідач упродовж 2023-2024 років не здійснює сплату орендної плати, що підтверджує тривале та істотне порушення умов договору. Така поведінка відповідача свідчить про невиконання обов`язку зі сплати орендної плати та є підставою для розірвання договору оренди землі відповідно до вимог чинного законодавства України. 
Посилаючись на наведені обставини, позивачка просить розірвати договір оренди землі б/н від 30.08.2019 року, укладений між попереднім власником земельної ділянки з кадастровим номером 0523487200:01:002:0008, площею 2,9794 га, цільове призначенням якої – для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Чапаєвської сільської ради Вінницького (колишнього Погребищенського) району Вінницької області, ОСОБА_2 та ФГ «Дуби», у зв`язку з істотним порушенням відповідачем умов договору.
Ухвалою судді від 17.09.2025 відкрито провадження у справі та постановлено її розгляд проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а. с. 18, 19).
10.12.2025 до суду через систему «Електронний суд» від представника позивачки – адвоката Погорілого Р. О. надійшло клопотання про поновлення процесуальних строків та долучення доказів. 
Ухвалою суду від 13.01.2026 зазначене клопотання було задоволено у повному обсязі.
Позивачка ОСОБА_1 та її представник – адвокат Погорілий Р. О. в судове засідання, призначене на 13.01.2026, не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином відповідно до вимог чинного законодавства.
Водночас представник позивачки через систему «Електронний суд» подав до суду заяву, в якій просив здійснити розгляд справи за його відсутності та відсутності позивачки, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи.
Представник відповідача ФГ «Дуби», будучи належним чином повідомленим про дату та час і місце розгляду справи, у судові засідання, призначені на 22.10.2025, 13.01.2026 не з`явився. Про причини неявки суд не повідомив, відзив заяву на позовну до суду не подав.
Згідно із ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З огляду на повторну неявку представника відповідача у судове засідання та з урахуванням позиції представника позивачки, ухвалою суду від 13.01.2026 постановлено провести заочний розгляд справи.
Оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, встановивши характер і зміст спірних правовідносин, що склалися між сторонами, а також об`єктивно оцінивши надані докази, які мають значення для правильного вирішення справи по суті, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з такого.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є власницею земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,9794 га, кадастровий номер 0523487200:01:002:0008, яка розташована на території Надроссянської (раніше Чапаєвської) сільської ради Вінницького (раніше Погребищенського) району Вінницької області, що належить їй на підставі договору купівлі-продажу від 17.10.2023 № 2372, засвідченого приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Таранюком Т. С. (а. с. 11, 12).
Згідно з ч. 1 ст. 148-1 Земельного кодексу України до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки.
Частиною 3 ст. 148-1 Земельного кодексу України встановлено, що особа, яка набула право власності на земельну ділянку, протягом одного місяця з дня набуття права власності на неї зобов`язана повідомити про це її користувачів із зазначенням: кадастрового номера (за наявності), місця розташування та площі земельної ділянки; найменування (для юридичних осіб), прізвища, ім`я, по батькові (для фізичних осіб) нового власника; місця проживання (знаходження) нового власника, його поштової адреси; платіжних реквізитів (у разі, якщо законом або договором передбачена плата за користування земельною ділянкою у грошовій формі). Повідомлення надсилається користувачу земельної ділянки рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається йому особисто під розписку.
Відповідно до змісту ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.
Частиною 1 ст. 93 Земельного кодексу України встановлено, що право оренди земельної ділянки – це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.
30.08.2019 року між попереднім власником вказаної вище земельної ділянки – ОСОБА_2 та ФГ «Дуби», в особі голови Гоменюк Н. А., укладено договір оренди землі щодо цієї земельної ділянки, на підставі якого за ФГ «Дуби» 23.10.2019 державним реєстратором Тульчинської міської ради Вінницької області Водотикою О. В. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про право оренди земельної ділянки за № 33881859 (а. с. 11 на звороті).
Відповідно до п. 5 договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки на дату укладення договору становить 73 974 грн 53 коп.
Пунктом 8 договору визначено, що він укладений строком на 10 (десять) років – з урахуванням ротації культур. Термін закінчення дії договору 31.12.2029 року.
Згідно з пунктом 9 договору визначено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 3 352 грн в рік за земельну ділянку.
У п. 11 договору визначено, що орендна плата вноситься не пізніше 31 грудня поточного року. Виплата орендної плати орендарем проводиться з наступного року після укладення договору. Сторони домовилися, що орендна плата сплачується орендодавцю за місцезнаходженням орендаря у бухгалтерії за наступною адресою: с. Спичинці, Погребищенський район, Вінницька область. Якщо орендодавець не звернувся для отримання орендної плати до орендаря за адресою, що вказана вище, у визначені даним договором строки та терміни, орендар звільняється від відповідальності за порушення строків виплати орендної плати. В разі попередньої письмової домовленості між сторонами (письмова заява орендодавця і письмове погодження орендаря), орендар може здійснити виплату орендної плати в зручному для орендодавця місці, або сплатити її шляхом направлення на рахунок, вказаний орендодавцем у письмовій заяві, або в інший спосіб, не заборонений законом. Виплата орендної плати в грошовій формі оформляється сторонами видатковим касовим ордером чи платіжною відомістю, якщо оплата здійснюється в готівковій формі або платіжним дорученням чи грошовим переказом на картрахунок орендодавця або поштовим переказом за місцем проживання орендодавця, якщо оплата здійснюється в безготівковій формі.
Згідно із п. 12 договору за письмовою згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі в межах розміру орендної плати, вказаної у п. 9 договору.
В силу п. 28 договору орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.
За змістом п. 29 договору орендодавець зобов`язаний своєчасно звертатися за отриманням орендної плати за адресою, передбаченою п. 11 даного договору або своєчасно здійснити інші дії, передбачені п. 11 даного договору, необхідні для отримання орендної плати.
У п. 31 договору визначено, що орендар зобов`язаний сплачувати орендну плату, визначену договором.
Відповідно до п. 38 договору дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, а також з інших підстав, визначених законом.
В п. 43 договору урегульовано, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами (а. с. 6-9).
09.11.2023 представник ОСОБА_1 – ОСОБА_3 направила на ім`я директора ФГ «Дуби» Гоменюк Н. А. рекомендованим листом заяву про надання інформації щодо розміру орендної плати за користування земельною ділянкою, кадастровий номер 0523487200:01:002:0008, та стан розрахунків з орендної плати із попереднім власником земельної ділянки ОСОБА_2 . Вказана заява вручена адресату 14.11.2023, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення від 02.12.2023 № 0600059274608.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі – це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
У статті 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю – це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.
За положеннями статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.
В силу ч. 3 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін.
Частиною 1 статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.
Частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату відноситься до істотних умов договору оренди землі.
Відповідно до статті 409 ЦК України власник земельної ділянки має право на одержання плати за користування нею. Розмір плати, її форма, умови, порядок та строки її виплати встановлюються договором.
Пунктом «в» частини першої статті 96 Земельного кодексу України визначено, що землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право правообов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; розірванні договору в судовому порядку; відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).
Аналогічний висновок зроблений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17.
Відповідно до пункту «д» частини 1статті 141 Земельного кодексу України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У пунктах 176-181 постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2024 у справі № 918/391/23 зроблено правовий висновок, який зводиться до того, що Правила про підстави припинення права користування земельною ділянкою, визначені пунктом «д» частини першої статті 141 Земельного кодексу України (систематична несплата орендної плати), та приписи частини другої статті 651 ЦК України, якими передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін уразі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом, співвідносяться як такі, що не суперечать, а навпаки доповнюють одні одних.
Підставою розірвання договору оренди землі згідно з пунктом «д» частини першої статті 141 Земельного кодексу України є систематична, тобто неодноразова (два та більше випадки) повна несплата орендної плати у строки, визначені договором. Ця спеціальна норма у такому випадку є самостійною та достатньою і звертатися до загальної норми частини другої статті 651 ЦК України немає потреби.
У разі якщо має місце сплата орендної плати у меншому розмірі, аніж визначено умовами договору оренди землі, тобто коли орендар допустив недоплату орендної плати й таке порушення умов договору є істотним, тоді застосуванню підлягає неспеціальна норма пункту «д» частини першої статті 141 Земельного кодексу України, а загальне правило частини другої статті 651 ЦК України.
Тобто, якщо суд дійде висновку, що орендар істотно порушив умови договору та внаслідок недоплати орендної плати орендодавець значною мірою був позбавлений того, на що розраховував, то договір має бути розірваний на підставі частини другої статті 651 ЦК України.
У випадку неістотної недоплати орендної плати (чи встановлення неістотності такого порушення судом) ефективним та пропорційним буде такий спосіб захисту, як стягнення заборгованості з орендної плати.
Погашення орендарем заборгованості з орендної плати не має правового значення для вирішення позовних вимог про розірвання договору оренди як на підставі частини другої статті 651 ЦК України (у разі часткової несплати (недоплати) орендної плати та істотності такого порушення), так і на підставі пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України (у разі систематичної (два та більше випадки) повної несплати орендної плати).
Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України).
В ч. 2 ст. 653 ЦК України унормовано, що уразі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.
За змістом ч. 3 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання припиняється з моменту досягнення домовленості про розірвання договору, якщо інше не встановлено договором.
Як вбачається з матеріалів справи, договором передбачено, що орендна плата вноситься не пізніше 31 грудня поточного року (п. 11 договору).
Звертаючись із позовом до суду, представник позивачки ОСОБА_1 – адвокат Погорілий Р. О. зазначив, що 08.11.2023 представник позивачки ОСОБА_3 звернулася з письмовим повідомленням до голови ФГ «Дуби» про зміну власника земельної ділянки та просила здійснювати виплату орендної плати у грошовій формі на банківський рахунок нового власника ОСОБА_1 ..
Однак, відповідач проігнорував зазначене повідомлення та, всупереч умовам договору оренди, систематично не виконував свого обов`язку зі сплати орендної плати, зокрема не здійснював жодних платежів з орендної плати протягом 2023-2024 років, що є підставою для розірвання договору оренди землі.
Частиною 8 ст. 178 ЦПК України чітко визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).
Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідачем не надано суду жодних доказів належного виконання умов договору в частині сплати орендної плати ані на рахунок попереднього власника земельної ділянки, ані на рахунок позивачки.
Суд вважає, що саме відповідач, як більш захищена сторона в договірних відносинах, повинен і мав можливість надати самостійно докази на підтвердження чи спростування суми наявної заборгованості з орендної плати перед позивачкою.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для розірвання договору оренди земельної ділянки у зв`язку з істотним порушенням орендарем умов договору. Відповідач систематично не виконував свого обов`язок щодо сплати орендної плати, зокрема протягом 2023-2024 років, що підтверджує тривале та повторне порушення договірних зобов`язань. 
Суд зазначає, що обов`язок орендаря своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату є однією з істотних умов договору оренди землі. Неналежне виконання такого обов`язку позбавляє орендодавця права на отримання плати за користування земельною ділянкою та свідчить про істотне порушення умов договору. За таких обставин орендодавець має право вимагати розірвання договору оренди земельної ділянки в судовому порядку. 
Відповідно до частин 1, 2 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сплачений нею судовий збір в розмірі 968 грн 96 коп.
Керуючись статтями 2-7, 10, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 279, 284, 351, 352, 354, 355 ЦПК України, суд –
ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Фермерського господарства «Дуби» про розірвання договору оренди землі задовольнити.
Розірвати Договір оренди землі б/н від 30.08.2019, укладений між попереднім власником ОСОБА_2 та Фермерським господарством «Дуби», предметом якого є земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,9794 га, кадастровий номер 0523487200:01:002:0008, яка розташована на території Надроссянської (раніше Чапаєвської) сільської ради Вінницького (раніше Погребищенського) району Вінницької області, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за Фермерським господарством «Дуби» 23.10.2019 державним реєстратором Тульчинської міської ради Вінницької області Водотикою Ольгою Василівною внесено запис про право оренди земельної ділянки за № 33881859.
Стягнути із Фермерського господарства «Дуби» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн 96 коп.
Сторони по справі:
Позивачка: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Фермерське господарство «Дуби», код ЄДРПОУ 41131241, місцезнаходження: вул. Господарська, буд. 1, с. Спичинці Вінницького району Вінницької області.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.
Повне судове рішення складено 19.01.2026.

Суддя