ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/35675/21                         Головуючий у 1 інстанції - Голобутовський Р.З.
                                                                                 Суддя-доповідач - Василенко Я.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  25 листопада 2025 року                                                                      м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого                    Василенка Я.М.,
суддів                              Мельничука В.П., Кузьменка В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.06.2025 у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «НВО «ПРОМВПРОВАДЖЕННЯ» до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправними та скасування постанов, -
В С Т А Н О В И В:
ТОВ «НВО «ПРОМВПРОВАДЖЕННЯ» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, в якому просило: 
- визнати протиправною та скасувати постанову Північного міжрегіонального управління Укртансбезпеки про застосування адміністративно-господарського штрафу №244933 від 03.08.2021;
- визнати протиправною та скасувати постанову Північного міжрегіонального управління Укртансбезпеки про застосування адміністративно-господарського штрафу №244934 від 03.08.2021.
Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.12.2021 провадження у справі №640/35675/21 відкрито та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.
Законом України від 13.12.2022 №2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» (далі - Закон №2825-IX) Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.
Відповідно до положень абзаців другого-четвертого пункту 2 розділу ІІ Закону №2825-IX до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом, крім випадку, передбаченого абзацом четвертим цього пункту.
Не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва адміністративні справи, які були передані до Київського окружного адміністративного суду та розподілені між суддями до набрання чинності Законом України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» щодо забезпечення розгляду адміністративних справ», розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.
Інші адміністративні справи, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду до набрання чинності Законом України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» щодо забезпечення розгляду адміністративних справ», але не розподілені між суддями (крім справ, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України), передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України шляхом їх автоматизованого розподілу між цими судами з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 152 та ч. 5 ст. 153 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Закону України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №2825 «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» щодо забезпечення розгляду адміністративних справ», з метою відновлення належного доступу громадян та юридичних осіб до правосуддя у публічно правових спорах, наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 №399 затверджено Порядок передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва (далі - Порядок №399).
На виконання положень п. 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України №2825 Окружним адміністративним судом міста Києва скеровано за належністю матеріали адміністративної справи №640/35675/21.
25.03.2025 на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшли матеріали адміністративної справи № 640/35675/22.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.03.2025 матеріали адміністративна справа розподілено судді Голобутовському Р.З., для розгляду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.03.2025 прийнято до свого провадження адміністративну справу №640/35675/21 та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.06.2025 позов задоволено. 
Не погоджуючись з вказаним рішенням Державна служба України з безпеки на транспорті звернулась із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
З метою повного та всебічного встановлення обставин справи, колегією суддів ухвалено рішення про продовження апеляційного розгляду даної справи на розумний строк.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що зазначена апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «НВО «ПРОМВПРОВАДЖЕННЯ» (код ЄДРПОУ 21697910) зареєстровано юридичною особою 15.04.1998.
Видами діяльності за КВЕД є: 49.41 Вантажний автомобільний транспорт (основний); 09.90 Надання допоміжних послуг у сфері добування інших корисних копалин та розроблення кар`єрів; 23.63 Виробництво бетонних розчинів, готових для використання; 46.19 Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; 46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням; 49.20 Вантажний залізничний транспорт; 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель; 33.17 Ремонт і технічне обслуговування інших транспортних засобів; 33.12 Ремонт і технічне обслуговування машин і устатковання промислового призначення; 45.20 Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 77.11 Надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів; 77.12 Надання в оренду вантажних автомобілів; 77.39 Надання в оренду інших машин, устатковання та товарів, надання інших індивідуальних послуг.
Керуючись Законом України «Про автомобільний транспорт», Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08.11.2006 (далі - Порядок №1567), 22.06.2021 інспекторами Східне міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, відповідно до направлення № 011784 від 21.06.2021 на рейдову перевірку, на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів в місцях навантаження і розвантаження, проводилась рейдова перевірка транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення пасажирів та вантажів.
Відповідно до п.п. 3, 4 Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті та її територіальних органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №422 від 20.05.2013 (далі - Порядок №422), співробітниками Східного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки було зупинено транспортні засоби марки Scania, номерний знак НОМЕР_1 , та марки Scania, номерний знак НОМЕР_2 , які належать на праві приватної власності позивачу відповідно до свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів.
Під час перевірки транспортного засобу марки Scania, номерний знак НОМЕР_1 , було виявлено перевищення габаритних параметрів, а саме: ширина становить 3,83 м при нормативно допустимому - 2,6 м та висота - 4,10 м при нормативно допустимому - 4 м.
Під час перевірки транспортного засобу марки Scania, номерний знак НОМЕР_2 , було виявлено перевищення габаритних параметрів, а саме: ширина становить 3,83 м при нормативно допустимому - 2,6 м та висота - 4,10 м при нормативно допустимому - 4 м.
Спільним наказом Міністерства інфраструктури України та Міністерства внутрішніх справ України №1007/1207 від 10.12.2013, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 04.02.2014 за №215/24992, затверджено Порядок взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування (далі - Порядок №1007/1207).
Відповідно до пп. 4 п. 4 Порядку №1007/1207 контролюючими особами Східного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки було складено довідки №046300 та №046299 від 22.06.2021 про результати здійснення габаритно-вагового контролю.
На підставі п. 6 Порядку № 422 у зв`язку з виявленими під час здійснення габаритно- вагового контролю невідповідності фактичних вагових параметрів нормам та правилам, інспекторами Східного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки було складено акти № 0002628 та № 0002627 від 22.06.2021 про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних параметрів.
15.07.2021 повідомленням №55233/19.1/24-21 від 14.07.2021 (0308301063630) позивача було викликано для розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт на 03.08.2021.
03.08.2021 заступником начальника Північного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки було проведено розгляд актів та винесені постанови про застосування адміністративно - господарського штрафу:
- № 244934, відповідно до якої до позивача було застосовано адміністративно - господарський штраф у сумі 34 000,00 грн.;
- № 244933, відповідно до якої до позивача було застосовано адміністративно - господарський штраф у сумі 34 000,00 грн.
В постанові зазначено, що відповідальність за правопорушення передбачена абз. 16 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Вважаючи оскаржувані постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №244933 та №244934 від 03.08.2021  протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду з даним  позовом за захистом своїх прав та інтересів.
Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №244933 та №244934 від 03.08.2021 є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки позивач не є автомобільним перевізником, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.
Апелянт у своїй скарзі зазначає, що доводи позивача, з якими погодився суд першої інстанції, не підтверджують факту порушення Укртрансбезпекою законодавства про автомобільний транспорт, а постанови №244933 та №244934 від 03.08.2021 про застосування адміністративно-господарського штрафу є такими, що відповідають вимогам законодавства України.
Колегія суддів вважає доводи апелянта необґрунтованими та погоджується з рішенням суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Відповідно до п.1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №103 від 11.02.2015 Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.
Згідно з п. 8 вказаного Положення Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу.
Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567  (далі - Порядок №1567), визначає процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.
Згідно з п. 4 Порядку №1567 рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 1-1, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку.
В силу п. 14 зазначеного Порядку №1567 рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.
Також, відповідно до ст. 6 Закону України «Про автомобільний транспорт», реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування. Державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України. Державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
Згідно з пунктами 16, 17 Порядку № 1567 рейдова перевірка (перевірка на дорозі) може проводитися однією посадовою особою Укртрансбезпеки. Габаритно-ваговий контроль проводиться двома посадовими особами Укртрансбезпеки або однією посадовою особою Укртрансбезпеки у разі залучення посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Укравтодору, власника (балансоутримувача) пункту габаритно-вагового контролю.
Рейдова перевірка (перевірка на дорозі) проводиться із зупиненням транспортних засобів або без їх зупинення.
Зупинення транспортних засобів здійснюється відповідно до вимог пункту 15 Правил дорожнього руху та Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів.
Пунктом 20 Порядку №1567 визначено, що виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.
Згідно з п.21 Порядку №1567 у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3 (акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом).
Статтею 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що рейдова перевірка (перевірка на дорозі) - перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо дотримання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.
Частинами чотирнадцятою, сімнадцятою та вісімнадцятою статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України. У разі проведення позапланових і рейдових перевірок автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.
Відповідно до ч. 1 абз. 16 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20 відсотків, але не більше 30 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: 
- для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; 
- для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
З аналізу положень вказаної статті випливає, що вказаний в ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» перелік документів не є вичерпним.
Статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт»  встановлено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи.
Тобто, як зазначено в абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», суб`єктом відповідальності за встановлене правопорушення є саме автомобільний перевізник.
Відповідальність за порушення вимог законодавства сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів застосовується саме до перевізників.
Таким чином, спірним питанням в межах даної справи є встановлення факту чи є позивач перевізником в розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт».
За визначеннями, наведеними у ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт», автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - це перевезення вантажів вантажними автомобілями; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.
Автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовують на законних підставах (ст. 33 Закону України «Про автомобільний транспорт»).
Таким чином, суб`єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт є автомобільний перевізник, який здійснює за власний кошт перевезення вантажів.
Отже, відповідальність за порушення вимог законодавства сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів несуть саме перевізники.
Така позиція відповідає правовому висновку Верховного Суду у поставові від 09.08.2019 справа №806/1450/16, який в силу положень ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, є обов`язковим для врахування, а саме: "оскільки вказаний транспортний засіб у відповідності до вимог чинного законодавства був переданий позивачем у користуванні іншій особі, а тому позивач у спірних правовідносинах не мав статусу автомобільного перевізника, та не може бути суб`єктом відповідальності передбаченої абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону №2344-III».
Матеріалами справи вбачається, що 01.06.2018 між ТОВ «НВО «Промвпровадження» (орендодавець) та ТОВ «Лайм Солюшін» (орендар) укладено договір оренди транспортних засобів з екіпажем № 0106-4, за умовами якого орендодавець передає, а орендар бере в тимчасове володіння та користування наступні транспортні засоби:
-          Самоскид VOLVO АА 66-24 КІ, 2004 року випуску;
-          Самоскид SCANIA АА 92-63 ІР, 2008 року випуску;
-          Самоскид SCANIA АА 92-64 ІР, 2008 року випуску;
-          Бетонозмішувач Камаз АА 43-73 СР, 2007 року випуску;
-          Бетонозмішувач Камаз АА 43-83 СР, 2007 року випуску.
Відповідно до п. 2.3 передача майна в оренду здійснюється уповноваженими представниками сторін за актом приймання-передачі.
29.06.2020 ТОВ «НВО «Промвпровадження» (орендодавець) та ТОВ «Лайм Солюшін» (орендар) укладено додаткову угоду до договору №0106-4, якою визначено строк дії договору до 30.06.2021, а в частині розрахунку - до повного його проведення.
01.05.2021 складено акт прийому-передачі вантажного сідлового тягача SCANIA, державний номер НОМЕР_3 , 2008 року випуску.
01.06.2021 складено акт прийому-передачі вантажного сідлового тягача SCANIA, державний номер НОМЕР_4 , 2010 року випуску.
В подальшому, вказані транспортні засоби були предметом рейдової перевірки 22.06.2021.
Колегія суддів не бере до уваги як належний доказ передачі в оренду позивачем ТОВ «Лайм Солюшін» транспортних засобів вантажного сідлового тягача SCANIA, державний номер НОМЕР_3 , 2008 року випуску, та вантажного сідлового тягача SCANIA, державний номер НОМЕР_4 , 2010 року випуску, оскільки вказані транспортні засоби не були предметом договору №0106-4 від 01.06.2018, не визначені як предмет договору в п. 1.1 договору №0106-4 від 01.06.2018, в той час як акти приймання-передачі складені саме відповідно до умов договору №0106-4 від 01.06.2018.
Однак, колегія суддів враховує наявні в матеріалах справи товарно-транспортні накладні від 22.06.2021 на перевезення товару вантажними автомобілями вантажним сідловим тягачем SCANIA, державний номер НОМЕР_3 , 2008 року випуску, та вантажним сідловим тягачем SCANIA, державний номер НОМЕР_4 , 2010 року випуску.
В товарно-транспортних накладних від 22.06.2021 перевізником визначено ТОВ «ДіПі Транс» м. Маріуполь.
Колегія суддів звертає увагу, що товарно-транспортні накладні від 22.06.2021 долучені до матеріалів справи представником відповідача до відзиву на позовну заяву, отже станом на момент проведення перевірки відповідні товарно-транспортні накладні були в наявності у відповідача.
Отже, в момент проведення рейдової перевірки та зупинення 22.06.2021 транспортних засобів марки Scania, номерний знак НОМЕР_1 , та марки Scania, номерний знак НОМЕР_2 , автомобільним перевізником, який здійснював перевезення вантажу за допомогою вказаних транспортних засобів, було ТОВ «ДіПі Транс» м. Маріуполь.
Таким чином, 22.06.2021 позивач не був перевізником вантажу транспортними засобами марки Scania, номерний знак НОМЕР_1 , та марки Scania, номерний знак НОМЕР_2 у розумінні положень Закону України «Про автомобільний транспорт».
Проте, акти №0002628 та №0002627 від 22.06.2021 про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних параметрів та постанови №244933 та №244934 від 03.08.2021 про застосування адміністративно-господарських штрафів складені відносно позивача ТОВ «НВО «Промвпровадження», а не автомобільного перевізника/користувача автомобіля, ТОВ «ДіПі Транс» м. Маріуполь.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що акти №0002628 та №0002627 від 22.06.2021, які складені без встановлення належного суб`єкта відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт, не можуть бути належною підставою у розгляді справи щодо притягнення такого суб`єкта до адміністративно-господарської відповідальності.
Відповідно до пункту 25 Порядку №1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.
Таким чином, позивач в спірних правовідносинах не є автомобільним перевізником у розумінні положень Закону України "Про автомобільний транспорт" і не може нести відповідальність, передбачену частиною 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".
Не беруться колегією суддів до уваги доводи апелянта про те, що позивач є автомобільним перевізником, оскільки одним з видів діяльності є 49.41 Вантажний автомобільний транспорт (основний), оскільки відповідно до кодів КВЕД позивач, також, здійснює такі види діяльності: 77.11 Надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів; 77.12 Надання в оренду вантажних автомобілів; 77.39 Надання в оренду інших машин, устатковання та товарів, надання інших індивідуальних послуг.
При цьому, колегія суддів відхиляє і доводи апелянта про його необізнаність з фактом передачі транспортного засобу позивачем в оренду іншій особі і необізнаність з тим фактом, що автомобільним перевізником виступав не позивач, а інша особа, з огляду на те, що саме на відповідачу лежить відповідальність за повне і коректне складання акту перевірки. Як вже зазначалось вище, товарно-транспортні накладні від 22.06.2021 надані саме відповідачем, як додатки до відзиву.
Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про відсутність вчинення позивачем порушення законодавства про автомобільний транспорт, яке зазначено в актах перевірки №0002628 та №0002627 від 22.06.2021, а також про протиправність притягнення його до відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт на підставі постанов про застосування адміністративно-господарських штрафів № 244933 та № 244934 від 03.08.2021.
При цьому, вказані вище та всі інші аргументи апеляційної скарги відповідача є безпідставними та необґрунтованими, носять формальний характер і не ґрунтуються ні на фактичних обставинах, ні на вимогах закону та спростовуються матеріалами справи. Крім того, апеляційна скарга не містить посилань на обставини, передбачені статтями 317-319 КАС України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Отже, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Апелянт не надав до суду належні докази, що підтверджують факт незаконності та необґрунтованості рішення суду першої інстанції.
Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.06.2025 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий:                                                                      Василенко Я.М.
                           
Судді:                                                                                Мельничук В.П.

                                                                                                    Кузьменко В.В.