Справа № 569/24170/23  Провадження № 22-з/802/1/26 	Головуючий у 1 інстанції: 	
	Доповідач: Карпук  А. К.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2026 року          місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Карпук А.К.
суддів – Здрилюк О. І., Шевчук Л. Я.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи заяву представника ОСОБА_1 – адвоката Курлапова Микити Дмитровича про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент-банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
В С Т А Н О В И В :
У грудні 2023 року Акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі – АТ «Акцент-Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовну заяву АТ «Акцент-Банк» мотивувало тим, що між ним та ОСОБА_1 08 квітня 2016 року укладений кредитний договір б/н.
Відповідач належним чином не виконував умови кредитного договору, станом на 18 жовтня 2023 року утворилась заборгованість у розмірі 111 924,29 грн, яка складалась із: 67 249,56 грн – заборгованість за кредитом; 44 674,73 грн – проценти.
АТ «Акцент-Банк» просило суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 111 924,29 грн та судові витрати.
Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 27 лютого 2024 року задоволено позов АТ «Акцент-банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент Банк» заборгованість за кредитним договором від 08 квітня 2016 року б/н у розмірі 111 924,29 грн, станом на 18 жовтня 2023 року, яка складається із: 67 249,56 грн – заборгованість за кредитом; 44 674,73 грн – проценти.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-банк» 2 684,00 грн судових витрат.
Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 16 квітня 2024 року заяву представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Курлапова М. Д. про перегляд заочного рішення у цивільній справі № 569/24170/23 задоволено. Заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 27 лютого 2024 року скасовано і призначено справу до розгляду в спрощеному порядку.
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 26 червня 2024 року позовні вимоги АТ «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Акцент-Банк» заборгованість за кредитом у розмірі 67 249,56 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-Банк» сплачений судовий збір у розмірі 1 610,40 грн.
Додатковим рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 11 липня 2024 року заяву представника ОСОБА_1 – адвоката Курлапова О. М. про ухвалення додаткового рішення у справі № 569/24170/23 за позовом АТ «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.
Стягнуто з АТ «Акцент-Банк» на користь ОСОБА_1 витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 3 000,00 грн.
Постановою Рівненського апеляційного суду від 05 грудня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 26 червня 2024 року в оскаржуваній частині змінено, зменшено розмір стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Акцент-Банк» заборгованість за кредитом з 67 249,56 грн на 44 239,17 грн.
У решті оскаржене рішення залишено без змін.
Здійснено перерозподіл судових витрат, стягнуто з ПАТ «Акцент-Банк» на користь ОСОБА_1 41,17 грн судового збору.
Додатковою постановою Рівненського апеляційного суду від 30 грудня 2024 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 – адвоката Курлапова М. Д. про стягнення з АТ «Акцент-Банк» на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 65 000,00 грн відмовлено з тих підстав, що сторона відповідача без поважних причин не подала усі докази на підтвердження розміру понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у суді апеляційної інстанції, тому суд уважав, що згідно з частиною першою статті 246 ЦПК України відсутні підстави вирішувати питання про судові витрати після ухвалення рішення в суді апеляційної інстанції.
Постановою Верховного Суду від 04 вересня 2025 року додаткову постанову Рівненського апеляційного суду від 30 грудня 2024 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. 
У цій постанові Верховний Суд вказав на необхідність звернути увагу при новому апеляційному розгляді на дату складення акта приймання-передачі наданих послуг, урахувати, що розгляд справи в апеляційній інстанції відбувався в порядку спрощеного позовного провадження та врахувати висновки, викладені в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 21 липня 2025 року № 909/399/24 (провадження № 12-37гс25) щодо застосування частини восьмої статті 141 ЦПК України у поєднанні з частиною першою статті 246 ЦПК України; висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) щодо відшкодування гонорару, визначеного у фіксованому розмірі; висновки, викладені у пункті 53 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), висновки, викладені у пункті 4.2.4 постанови Верховного Суду від 06 жовтня 2020 року у справі № 922/376/20 щодо подання доказів розміру понесених судових витрат у спрощеному позовному провадженні.
Розпорядженням голови Рівненського апеляційного суду від 24 грудня 2025 року справу передано на розгляд Волинському апеляційному суду на підставі п.2 ч.І ст.. 31 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 246 ЦПК України у випадку, визначеному частиною першою цієї статті, суд вирішує питання про судові витрати без повідомлення учасників справи. 
За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Датою постановлення ухвали у даній справі є 05.02.2026, тобто, дата складення повного судового рішення.
Апеляційним судом встановлено такі обставини.
В апеляційній скарзі на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 26 червня 2024 року Юзвяк О. М. зазначив, що попередній розрахунок суми судових витрат становить 60 000,00 грн на професійну правничу допомогу та 5 000,00 грн. компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги. Також вказав, що заява про розподіл судових витрат та докази будуть надані у порядку, визначеному частиною восьмою статті 141 ЦПК України.
Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 18 жовтня 2024 року призначено справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Курлапов М. Д., на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 26 червня 2024 року до розгляду на 05 грудня 2024 року в приміщенні Рівненського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення (виклику) учасників справи. 
10 грудня 2024 року до Рівненського апеляційного суду надійшла заява представника ОСОБА_1 – адвоката Курлапова М.Д. про стягнення з позивача понесених витрат на професійну правничу допомогу, пов`язані з розглядом справи № 569/24170/23, у розмірі 65 000,00 грн.
До заяви про розподіл судових витрат долучено: договір про надання правничої допомоги від 18 липня 2024 року б/н,; акт наданих послуг від 09 грудня 2024 року на суму 65 000,00 грн; детальний опис робіт згідно з яким надані такі послуги: 1) зустріч, консультація клієнта, роз`яснення, узгодження правової позиції; 2) ознайомлення з матеріалами справи; 3) підготовка, складання та подання до суду апеляційної скарги; 4) підготовка, складання клопотань/заяв/документів процесуального характеру.
Згідно з пунктом 4.9 договору про надання правничої допомоги, фіксований розмір гонорару за цим договором складає 65000 грн та підтверджується актом надання послуг.
Частинами першою та другою статті 15 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно з частиною першою статті 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
У пункті 53 Постанови від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц Велика Палата зазначила, що вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні. Така практика запроваджена у Касаційному адміністративному суді у складі Верховного Суду, зокрема у постанові від 16 квітня 2019 року у справі № 817/1889/17.
Також у постанові від 06 жовтня 2020 року у справі № 922/376/20 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду вказав, що відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Враховуючи викладені вимоги ГПК України, Верховний Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що оскільки в процедурі спрощеного провадження стадія судових дебатів відсутня, то вимога ч. 8 ст. 129 ГПК України про подання доказів щодо розміру понесених судових витрат до закінчення судових дебатів - не може розповсюджуватися на сторін у справі, яка розглядається у спрощеному провадженні.
Водночас в даному випадку до правовідносин сторін підлягає застосуванню інша вимога ч. 8 ст. 129 ГПК України про подання доказів щодо розміру понесених судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Аналогічні положення містяться у частині 8 статті 141 ЦПК України.
Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 21 липня 2025 року у справі № 909/399/24 (провадження № 12-37гс25), повернувши відповідній колегії Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду для розгляду справу № 909/399/24, вказала: «Натомість з матеріалів справи № 909/399/24 вбачається, що у відзиві від 07 січня 2025 року на апеляційну скаргу відповідач заявив попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, та зазначив про надання відповідних доказів у передбачені процесуальним законом строки.
Протягом п`яти днів після ухвалення апеляційним судом постанови по суті спору від 12 березня 2025 року, а саме 16 березня 2025 року, подав заяву щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, до якої долучив докази, що підтверджують заявлений розмір судових витрат (зокрема, акт приймання-передачі наданих послуг, звіт про надання послуг, прибутковий касовий ордер), сформовані 14 березня 2025 року, а отже, після 12 березня 2025 року, що й зумовило відсутність підстав для відмови у задоволенні вказаної заяви відповідача апеляційним судом у зв`язку з необхідністю обґрунтування відповідачем поважних причин неподання відповідних доказів до закінчення судових дебатів у справі».
Велика Палата Верховного Суду вважала, що вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні. Така практика запроваджена у Касаційному адміністративному суді у складі Верховного Суду, зокрема у постанові від 16 квітня 2019 року у справі № 817/1889/17 (див. пункт 53 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).
З матеріалів справи, яка розглядається апеляційним судом вбачається, що після ухвалення Рівненським апеляційним судом постанови від 05 грудня 2024, протягом п`яти днів, а саме, 10 грудня 2024 року, в межах строку встановленого законом, заявник подав заяву про ухвалення додаткового рішення, до якої долучив не тільки договір про надання правничої допомоги від 18 липня 2024 року б/н, але і докази, що підтверджують заявлений розмір судових витрат,зокрема, акт наданих послуг на суму 65 000,00 грн., сформований і підписаний відповідачем та його представником 09 грудня 2024 року, тобто, після 05 грудня 2024 року.
На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку, що заява представника відповідача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, які понесені у зв`язку з розглядом справи в Рівненському апеляційному суді, підлягає до задоволення.
У постанові від 16 листопада 2022 року при розгляді справи 922/1964/21Велика Палата Верховного Суду висловила правовий висновок щодо відшкодування гонорару, встановленого у фіксованому розмірі, зазначивши у п. 147., що у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.
З поданої до апеляційного суду заяви АТ «Акцент-банком» вбачається, що позивач наводить критерії визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, посилається на практику Верховного Суду, згідно з якою розмір витрат на професійну правничу допомогу має відповідати критеріям реальності витрат та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи, зазначає, що справедливим та пропорційним до результатом вирішення спору, у якому відповідачем доведено,що сума боргу становить на 34.22 % менше від визначеного судом першої інстанції, справедливим буде збільшити розмір компенсації витрат з 3000 грн. до 4026 грн.60 копійок та вважає, що при розгляді справи апеляційним судом розмір витрат на правничу допомогу в апеляційному суді було враховано та просить відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткової постанови.
Ураховуючи зміст поданої заяви представника ОСОБА_1 – адвоката Курлапова М. Д. про стягнення з АТ «Акцент-Банк» на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 65 000,00 грн,. зміст заяви АТ «Акцент-Банк», в якій він заперечує проти задоволення заяви з покликанням на загальні критерії пропорційності, розумності та справедливості, колегія суддів дійшла висновку, що витрати у розмірі 65000 грн. на оплату послуг адвоката за представництво та супровід у Рівненському апеляційному суді по справі № 569/24170/23, які визначені у договорі на професійну правничу допомогу сторонами цього договору, не можуть бути покладені на позивача в повному обсязі з огляду на невідповідність критеріям співмірності із обсягом виконаної роботи, пропорційності, справедливості та розумності.
На підставі наведеного колегія суддів вважає про наявність підстав для ухвалення додаткової постанови у цій справі, часткового задоволення поданої заяви представника ОСОБА_1 – адвоката Курлапова М. Д. про стягнення з АТ «Акцент-Банк» на користь ОСОБА_1 10 000 грн. витрат за надання професійної правничої допомоги в Рівненському апеляційному суді.
Керуючись статтями 131, 141, 246, 270, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд 
У Х В А Л И В :
Заяву представника ОСОБА_1 – адвоката Курлапова Микити Дмитровича про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.
Ухвалити додаткову постанову у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент-банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. 
Стягнути з Акціонерного товариства «Акцент-банк» (ЄДРПОУ 14360080) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 10 000 грн. витрат за надання професійної правничої допомоги в Рівненському апеляційному суді.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий
Судді: