ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 645/1644/25
Номер провадження 22-ц/818/408/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2026 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
головуючого судді (судді-доповідача) Мальованого Ю.М.,
суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Немишлянського районного суду м. Харкова від 29 травня 2025 року в складі судді Феленко Ю.В. по справі № 645/1644/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовна заява мотивована тим, що 24 лютого 2021 року між АТ «Банк Форвард» та ОСОБА_1 підписано кредитний договір (оферту) № 200328331, за умовами якого відповідачці було відкрито рахунок та надано кредит в сумі 44 326,00 грн на строк 1096 днів, а відповідачка зобов`язалась повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього договору.
Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме перерахував позичальниці грошові кошти в обсязі та у строк, що визначені умовами кредитного договору, що підтверджується випискою за кредитним договором.
25 липня 2024 року АТ «Банк Форвард» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» уклали договір № GL1N426202/1 про відступлення прав вимоги, за яким товариство отримало право грошової вимоги до боржників банку, зокрема, і до ОСОБА_1 за кредитним договором № 200328331 від 24 лютого 2021 року. 
Термін повернення кредиту у повному обсязі настав, а заборгованість за кредитним договором у встановлений строк не була погашена.
Станом на дату відступлення права вимоги заборгованість ОСОБА_1 перед позивачем за кредитним договором № 200328331 від 24 лютого 2021 року становить 51 754,83 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту – 30 610,25 грн; заборгованість за відсотками – 2,55 грн; заборгованість за комісією – 21 142,03 грн.
Просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 200328331 від 24 лютого 2021 року в розмірі 51 754,83 грн та сплачений судовий збір в сумі 2422,40 грн.
08 квітня 2025 року від представника відповідачки надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, стягнути з позивача витрати на правову допомогу у розмірі 9600,00 грн. Відзив мотивовано тим, що банківська виписка, на яку посилається позивач, є недопустимим та неналежним доказом, оскільки сформована АТ «Банк Форвард» вже після того, як ним укладено договір про відступлення прав вимоги з ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», за яким банк мав передати усі оригінали документів. Банк станом на 21 листопада 2024 року не був та не міг бути розпорядником та зберігачем інформації про стан рахунку ОСОБА_1 . Вимога про стягнення заборгованості за комісією не підлягає задоволенню, оскільки стягнення комісії суперечить положенням статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів».
17 квітня 2025 року представником позивача надана відповідь на відзив, в якій він підтримав заявлені позовні вимоги. Акцентував увагу на тому, що ОСОБА_1 неодноразово сплачувала заборгованість, тобто виконувала умови кредитного договору. До договору про споживче кредитування може бути включена умова щодо сплати комісії, оскільки Законом України «Про споживче кредитування» не забороняється встановлювати в договорі комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності) для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Рішенням Немишлянського районного суду м. Харкова від 29 травня 2025 року позов ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 200328331 від 24 лютого 2021 року у розмірі 30 612,80 грн і витрати по сплаті судового збору в розмірі 1432,84 грн.
Рішення суду мотивовано тим, що у зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору у відповідачки утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню з неї на користь позивача як нового кредитора. У задоволенні вимог про стягнення заборгованості за комісією відмовлено, оскільки умова договору про її нарахування є нікчемною.
На вказане судове рішення через систему «Електронний суд» 03 липня 2025 року представник ОСОБА_1 – адвокат Бірючинський Е.О. до суду апеляційної інстанції подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду – скасувати в частині стягнення з відповідачки заборгованості в розмірі 30 612,80 грн та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позову про стягнення заборгованості за тілом кредиту, в іншій частині рішення суду залишити без змін, стягнути з позивача судові витрати у вигляді сплаченого судового збору, а також витрати на правничу допомогу, понесені відповідачкою під час розгляду справи в суді першої інстанції в розмірі 9600,00 грн, і понесені під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем надано до суду банківську виписку, яка складена АТ «Банк Форвард» 24 листопада 2024 року, однак на цей час право вимоги вже було відступлено банком позивачу ТОВ «ФК «Кредит-Капітал». 25 липня 2024 року банк передав ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» усі письмові та електронні документи, які стосуються відповідного кредитного договору, отже у банку не було повноважень складати виписку. Позивач на день звернення із позовом до ОСОБА_1 до суду мав повний склад повноважень, відповідно до умов договору № GL1N426202/1 від 25 липня 2024 року, здійснювати розрахунок заборгованості за кредитним договором відповідно до переданих йому банківських виписок. За таких умов суд позбавлений можливості встановити дійсний розмір заборгованості ОСОБА_1 на день звернення позивача до суду. Вказав, що відповідачкою понесені судові витрати на правничу допомогу під час розгляду справи судом першої інстанції в сумі 9600,00 грн та в апеляційній інстанції в розмірі орієнтовно 10 000,00 грн, але остаточний розрахунок буде надано у порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України.
30 липня 2025 року через систему «Електронний суд» від ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» надійшли пояснення, в яких воно просило залишити апеляційну скаргу без задоволення. Вказало, що аргументи, наведені в апеляційній скарзі, є безпідставними та такими, що спрямовані на уникнення відповідальності за невиконання зобов`язання за кредитним договором. На підтвердження заборгованості за кредитним договором № 200328331 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» надано копію розрахунку заборгованості за договором кредиту № 200328331, копію виписки по особовим рахункам угоди № НОМЕР_1 (а саме: виписка по особовим рахункам угоди № 200328331 від 24 лютого 2021 року за період з 31 січня 2008 року по 10 червня 2023 року та виписка по особовим рахункам від 21 листопада 2024 року за період з 11 червня 2023 року по 24 липня 2024 року), які узгоджуються із умовами кредитного договору № 200328331. Жодних нарахувань поза межами строку кредитного договору первісним кредитором чи ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» здійснено не було, виписки лише відображають рух коштів по рахунку зокрема, видачу банком кредитних коштів, нарахування процентів та часткове погашення позичальницею заборгованості. До того ж, будь-яких власних розрахунків відповідачкою на спростування наявності та розміру заборгованості не надано. Банківська виписка є належним та допустимим доказом. ОСОБА_1 сплачувала кошти за кредитним договором, а отже мала намір виконати взяте на себе грошове зобов`язання згідно даного договору. Зазначені представником ОСОБА_1 судові витрати на правову допомогу в розмірі 19 600,00 грн є завищеними та належним чином не обґрунтованими, що суперечить принципу розподілу судових витрат та критерію розумної необхідності таких витрат. 
Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Немишлянського районного суду м. Харкова від 29 травня 2025 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини 1 статті 369 ЦПК України.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з таких підстав.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до укладеного з Акціонерним товариством «Банк Форвард» кредитного договору № 200328331 від 24 лютого 2021 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 44 326,00 грн, строк кредитування 1096 днів, з 24 лютого 2021 року по 24 лютого 2024 року, ставка по кредиту (на строкову частину основного боргу) 0,01 % річних, ставка по кредиту (на прострочену частину основного боргу) 0,00001% річних, плата за пропущення платежів: першого пропуску 350 грн, другого (підряд) пропуску - 350 грн, третього (підряд) пропуску 400 грн, четвертого (підряд) та кожного наступного (підряд) 400 грн; щомісячна комісія без ПДВ 1591,31 грн (а.с. 8-9).
Крім того, 24 лютого 2021 року ОСОБА_1 підписано опитувальник клієнта-фізичної особи, паспорт споживчого кредиту, графік платежів, заяву-приєднання (акцепт) до оферти щодо укладення договору добровільного страхування життя, договір про використання електронного підпису № 200328331 від 24 лютого 2021 року (а.с. 10-15).
З виписок по рахунку ОСОБА_1 за період з 31 січня 2008 року по 10 червня 2023 року, з 11 червня 2023 року по 24 липня 2024 року, складених АТ «Банк Форвард», вбачається, що кредитні кошти були надані відповідачці та остання здійснювала часткову сплату за договором, проте не в повному обсязі, внаслідок чого станом на 24 липня 2024 року виникла заборгованість в розмірі 51 754,83 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту – 30 610,25 грн; заборгованість за відсотками – 2,55 грн; заборгованість за комісією – 21 142,03 грн. Вказане також підтверджується розрахунком заборгованості ОСОБА_1 за договором кредиту 200328331 від 24 лютого 2021 року (а.с. 16-17, 18-35).
25 липня 2024 року між АТ «Банк Форвард» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» був укладений договір № GL1N426202/1 про відступлення прав вимоги (а.с. 38-43).
Згідно п. 2 договору № GL1N426202/1 новий кредитор в день укладання цього договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання банком у повному обсязі коштів, набуває права кредитора за основними договорами, вказаними у додатку №1 до договору.
Пунктом 4 договору передбачено, що за відступлення права вимоги новий кредитор сплачує банку грошові кошти в сумі 69349284,90 грн.
З копії витягу з реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами станом на 25 липня 2024 року вбачається, що відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 200328331 від 24 лютого 2021 року між АТ «Банк Форвард» та ОСОБА_1 , загальний залишок заборгованості 51 754,83 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту – 30 610,25 грн; за відсотками – 2,55 грн; за комісією – 21 142,03 грн (а.с. 44).
Згідно платіжної інструкції 4170 від 23 липня 2024 року позивач перерахував банку грошові кошти, обумовлені договором відступлення права вимоги (а.с. 45).
13 березня 2025 року ТОВ «ФК «Кредит Капітал» направило на адресу ОСОБА_1 досудову вимогу про сплату заборгованості у розмірі 51 754,83 грн (а.с. 46).
Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. 
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору вимог закону.
Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту.
Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини 1 статті 512 ЦК України).
Згідно з частинами 1 і 2 статті 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина 1 статті 514 ЦК України).
Частиною 1 статті 517 ЦК України передбачено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
Матеріали справи свідчать про те, що 24 січня 2021 року ОСОБА_1 уклала договір про споживчий кредит № 200328331.
У договорі сторони передбачили всі істотні умови: сума отриманих кредитних коштів 44 326,00 грн, строк кредитування 1096 днів, з 24 лютого 2021 року по 24 лютого 2024 року, ставка по кредиту (на строкову частину основного боргу) 0,01 % річних, ставка по кредиту (на прострочену частину основного боргу) 0,00001% річних, плата за пропущення платежів: першого пропуску 350 грн, другого (підряд) пропуску - 350 грн, третього (підряд) пропуску 400 грн, четвертого (підряд) та кожного наступного (підряд) 400 грн.
З виписки по рахунку вбачається, що кредитні кошти були надані відповідачці, та остання здійснювала часткову сплату за договором, проте у зв`язку з припиненням виконання нею своїх зобов`язань з повернення кредиту станом на 24 липня 2024 року у неї утворилась заборгованість у розмірі 51 754,83 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту – 30 610,25 грн; за відсотками – 2,55 грн; за комісією – 21 142,03 грн.
У блоці 1 кредитного договору передбачена щомісячна комісія в сумі 1591,31 грн. Оскільки ані в договорі, ані в інших наявних у справі доказах немає переліку банківських послуг, за які встановлена щомісячна комісія, з урахуванням вимог Закону України «Про споживче кредитування» та того, що позивач не надав доказів узгодження з відповідачкою переліку послуг, за які вона має сплачувати комісію, суд першої інстанції дійшов висновку, що умови кредитного договору про сплату комісії за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними і відмовив у задоволенні вимог про стягнення заборгованості за комісією у розмірі 21 142,03 грн. У цій частині сторони рішення суду не оскаржують.
Доказів того, що ОСОБА_1 повернула заборгованість за кредитом у розмірі 30 610,25 грн та за відсотками у розмірі 2,55 грн, що утворилась станом на дату відступлення первісним кредитором права вимоги на користь позивача, матеріали справи не містять, тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення з неї зазначеної заборгованості.
Стосовно тверджень ОСОБА_1 щодо того, що долучена позивачем до позовної заяви виписка по рахунку не є належним доказом заборгованості за кредитом, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до п. 29 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про платіжні послуги» кредитовий переказ - платіжна операція з рахунку платника на підставі платіжної інструкції, наданої платником або надавачем послуг з ініціювання платіжних операцій, за умови отримання згоди платника на виконання платіжної операції, наданої надавачу платіжних послуг платника.
У пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, передбачено, що виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
У постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року в справі № 554/4300/16-ц вказано, що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Надана позивачем банківська виписка з особового рахунку відповідачки є належним та допустимим доказом у справі, оскільки містить інформацію про рух коштів по рахунку, всі операції за кредитом, відображає суми сплачених основного боргу і процентів.
Виписка з особового рахунку ОСОБА_1 складена саме АТ «Банк Форвард» як первісним кредитором та банківською установою, якою відкрито позичальниці рахунок, перераховано кредитні кошти та обліковано заборгованість. Позивач ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» не є банком, тож позбавлений можливості самостійно сформувати виписку з банківського рахунку. Надана виписка охоплює період до 25 липня 2024 року, коли право вимоги було відступлене АТ «Банк Форвард» на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», та сума заборгованості залишилась незмінною, позивачем як новим кредитором будь-які нарахування заборгованості не здійснювались. Виписка містить обов`язкові реквізити і є належним доказом на підтвердження видачі кредитних коштів та наявності заборгованості.
Належних та допустимих доказів на спростування зазначеного позивачем розміру заборгованості та власного контррозрахунку відповідачкою не надано.
Враховуючи викладене, оскільки матеріали справи містять докази факту укладення кредитного договору, користування кредитними коштами та наявності заборгованості за цим договором, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" до ОСОБА_1 .
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 зводяться до незгоди відповідачки з банківською випискою як доказом та висновків суду першої інстанції не спростовують.
Відповідно до положень статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині - без змін.
Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат, в тому числі на правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, немає.
Щодо судових витрат на правничу допомогу, понесених ОСОБА_1 під час розгляду справи у суді першої інстанції, то це питання судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні не вирішувалось, тож відповідачка не позбавлена можливості звернутися до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу таких витрат. Відповідні вимоги щодо цих судових витрат в її апеляційній скарзі є передчасними.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Немишлянського районного суду м. Харкова від 29 травня 2025 року в оскаржуваній частині залишити без змін.
В іншій частині рішення суду не оскаржувалось та не переглядалось.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 14 січня 2026 року.

Головуючий Ю.М. Мальований 

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук