ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2026 року м. Житомир справа № 240/22620/25
категорія 105000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Нагірняк М.Ф., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до Бердичівського відділу державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерстіво юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови, 

встановив:

Військова частина НОМЕР_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить:
- визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №79058466 від 10.09.2025 року винесену старшим державним виконавцем Бердичівського відділу державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кобченко Валентиною Миколаївною.
В обґрунтування позову вказано, що на виконанні у Відповідача перебуває виконавче провадження на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 16.10.2024 року у справі №240/240/9857/24, яким Військову частину НОМЕР_1 зобов`язано нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01 січня 2016 року по 19 серпня 2017 року із застосуванням базового місяця (як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення) січень 2008 року з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44.
Позивач зазначає, що після отримання рішення апеляційної інстанції в даній справі були розпочаті дії щодо добровільного виконання вказаного судового рішення. Військовою частиною НОМЕР_1 була виготовлена відповідна розрахункова відомість та направлено заявку-розрахунок на отримання таких коштів за КЕКВ 2800 "Інші поточні видатки" (виконання рішень судів). Незважаючи на добровільне виконання судового рішення Військовою частиною НОМЕР_1 Відповідачем протиправно було відкрито виконавче провадження. Крім того, як зазначається у позові, відповідно до вимог пункту 10-2 Розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" вказане виконавче провадження підлягає зупиненню, так як боржником є Військова частина.

Ухвалою суду від 10.10.2025 року після усунення недоліків позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач, Бердичівський відділ державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), подав відзив на позов, в якому проти позову заперечується. Відповідач зазначає, що постанова про відкриття виконавчого провадження винесена у повній відповідності до вимог Закону України "Про виконавче провадження". Відповідач вважає, що відсутні підстави для зупинення виконавчого провадження, передбачені пунктом 10-2 Розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження", так як виконавче провадження зумовлено перерахунком грошового забезпечення військовослужбовця.

Дослідивши матеріали справи, всебічно й повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов і відзив, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 16.10.2024 року у справі №240/240/9857/24 Військову частину НОМЕР_1 зобов`язано нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01 січня 2016 року по 19 серпня 2017 року із застосуванням базового місяця (як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення) січень 2008 року з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44. На виконання рішення суду 26.06.2025 року видано виконавчий лист, який стягувачем пред`явлено до виконання.
Постановою старшого державного виконавця Бердичівського відділу державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 10.09.2025 року було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа по даній справі №240/9857/24 та вказано Позивачу, як боржнику, про необхідність виконання рішення суду протягом 10 робочих днів.

Суть спірних відносин по даній справі зведена виключно до правомірності дій Відповідача щодо винесення постанови про відкриття даного виконавчого провадження.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку і підстав вчинення виконавчих дій, оскарження рішень, дій або бездіяльності державних виконавців, регулюються правовими нормами Закону України "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 року №1404-VIII (надалі - Закон №1404-VIII), що були чинні на день виникнення таких відносин.
Обов`язки і права виконавців визначені приписами відповідно частини 2 та частини 3 статті 18 Закону №1404-VIII. Перелік обов`язків виконавця є вичерпним.
В розумінні вимог частини 1 статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
За приписами частини 1 статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, в тому числі за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Як зазначено в частині 5 статті 26 Закону №1404-VIII, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Аналіз наведених правових норм засвідчує про відсутність обов`язку перед відкриттям виконавчого провадження впевнитися, що боржник уникає добровільного виконання судового рішення. У Відповідача відсутні підстави для відмови у відкритті такого виконавчого провадження.
В зв`язку з цим суд вважає такі доводи Позивача, наведені у позові, безпідставними і такими, що не узгоджуються із вимогами Закону № 1404-VIII.

Безпідставними є також доводи Позивача, наведені у позові, щодо наявності підстав, які зобов`язували виконавця зупинити спірне виконавче провадження враховуючи, що боржником є військова частина.
Безспірно, за приписами пункту 10-2 Розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1404-VIII зупиняється у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, вчинення виконавчих дій у виконавчих провадженнях з виконання рішень (крім рішень за позовами фізичних осіб про стягнення заробітної плати, грошового забезпечення військовослужбовців, його перерахунку, щодо забезпечення військовослужбовців житлом), боржниками за якими є підприємства оборонно-промислового комплексу, визначені в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, органи військового управління, з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, установи та організації, які входять до складу Збройних Сил України, рішень про стягнення з фізичної особи заборгованості за житлово-комунальні послуги на території територіальних громад, що належать до територій, на яких ведуться активні бойові дії, або тимчасово окупованих територій відповідно до переліку, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику з питань тимчасово окупованої Російською Федерацією території України, або якщо стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги здійснюється щодо нерухомого майна, яке є місцем постійного проживання такої фізичної особи і було знищено або пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій.
Разом з тим Позивач не врахував, що вказані положення пункту 10-2 Розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1404-VIII щодо зупинення вчинення виконавчих дій не поширюються на виконавчі провадження з виконання рішень за позовами фізичних осіб про стягнення заробітної плати, грошового забезпечення військовослужбовців та їх перерахунку. Таке застереження міститься в самій правовій нормі.
Як вже зазначалося судом, спірне виконавче провадження було відкрито з примусового виконання виконавчого листа у справі №240/9857/24, відповідно до якого Військову частину НОМЕР_1 зобов`язано нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01 січня 2016 року по 19 серпня 2017 року із застосуванням базового місяця (як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення) січень 2008 року з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44.
Тобто, виконавче провадження ВП №79058466 за своєю суттю є виконавчим провадженням з виконання судового рішення за позовом фізичної особи ( ОСОБА_1 ) про перерахунок грошового забезпечення військовослужбовців.

Таким чином, суд вважає правомірними доводи Відповідача щодо відсутності підстав для зупинення вчинення виконавчих дій за вказаним виконавчим провадженням ВП №79058466.
Наведені в позові доводи, що Військовою частиною НОМЕР_1 була виготовлена відповідна розрахункова відомість та направлено заявку-розрахунок на отримання таких коштів за КЕКВ 2800 "Інші поточні видатки" (виконання рішень судів), судом розцінюються виключно як дії, які зобов`язаний вчинити Позивач як боржник за даним виконавчим провадженням.
Зазначене свідчить, що позовні вимоги Позивача не відповідають обставинам справи та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Судом встановлено, що ухвалою суду від 10.10.2025 року Позивачу - Військовій частині НОМЕР_1 було відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі.
Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати покладаються на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. У разі відмови в задоволенні позову судові витрати покладаються на Позивача.
Оскільки за результатами розгляду справи суд дійшов висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову, а Позивач не звільнений від сплати судового збору, відстрочена сума судового збору підлягає стягненню з Позивача у дохід Державного бюджету України.

Керуючись статтями 2, 77, 90, 139, 242-246, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 
вирішив:

В задоволенні позову Військової частини НОМЕР_1 до Бердичівського відділу державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області відмовити в повному обсязі.
Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 2 422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок).
Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 287, 296-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.Ф. Нагірняк