Справа № 703/5459/25 
2/703/102/26 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2026 року м. Сміла 

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі судді Левчук О.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом:
Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК», юридична адреса: 04082, м. Київ, вул. Автозаводська, буд. 54/19
до
ОСОБА_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 
про стягнення заборгованості, -
встановив:
Акціонерне товариство «Універсал Банк» через систему «Електронний суд» через свого представника Мєшніка К.І. звернулося з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути із відповідача заборгованість за договором про надання банківських послуг.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 24.05.2024 між банком і відповідачем був укладений кредитний договір, на підставі якого ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка № НОМЕР_1 .
АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі та надав відповідачу можливість користуватись кредитними коштами в межах встановленого ліміту.
Відповідач в порушення умов договору не сплатила своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, відповідно до умов договору.
У зв`язку з порушенням ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань станом на 04.06.2025 утворився загальний залишок заборгованості за наданим кредитом в сумі 10806,30 грн., яка складається із заборгованості за кредитом - 7274,62 грн.; пеня - 1734,60 грн.; заборгованість за порушення грошового зобов`язання - 1797,08 грн., яку позивач просить стягнути на свою користь, а також судові витрати у розмірі 3028,00 грн.
Відповідно до автоматичного розподілу справ 14 серпня 2025 року справа надійшла в провадження судді Левчук О.О.
Ухвалою від 10 жовтня 2025 року суд постановив розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, письмово позовні вимоги підтримав повністю, просив справу розглянути без нього на підставі наявних в справі доказів, погодився на заочний розгляд справи у разі неявки відповідача.
Відповідач ОСОБА_1 у судові засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав, клопотання про перенесення розгляду справи не заявляв, відповідно до ч.8 ст.128 ЦПК України був повідомлений про час та місце розгляду справи.
Частиною 8 статті 178 ЦПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
У зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву, зважаючи на те, що позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалює проводити розгляд справи в порядку заочного розгляду, передбаченого гл. 11 ЦПК України.
З урахуванням досліджених доказів та вимог закону суд визнає за необхідне на підставі ст. 280 ЦПК України постановити заочне рішення, яким позов задовольнити повністю з таких мотивів та підстав.
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.
В частинах 1, 2 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
В статті 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
В частині 1 ст. 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ч. 1, 2 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Згідно зі ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Судом встановлено, що 24.05.2024  ОСОБА_1 підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, в якій погодився, що він разом з Умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. Відповідач засвідчив генерацію ключової пари удосконаленого електронного підпису з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, що буде використовуватись для вчинення правочинів та платіжних операцій (а. с. 20).
Так, з наданих позивачем матеріалів судом встановлено, що з Умовами і правилами обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank, таблицею обчислення вартості кредиту, паспортом споживчого кредиту відповідачка ознайомлений.
Отже, на підставі ст. 626, 627, 634, 638, 639, 1054 ЦК України суд дійшов висновку, що між сторонами в письмовій формі шляхом приєднання укладений кредитний договір, підписання умов якого здійснено в електронній формі шляхом накладення електронного цифрового підпису, який згенерований і зазначений в Анкеті-заяві.
Судом встановлено, що згідно з умовами укладеного між сторонами кредитного договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка № НОМЕР_1 зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у разі виходу з пільгового періоду за ставкою 3,1% на місяць з першого дня користування кредитом (а.с. 14-20).
Зі змісту довідки про розмір встановленого кредитного ліміту вбачається, що на картковий рахунок відповідача встановлений кредитний ліміт на суму 5000,00 грн. (а.с.22).
З руху коштів по платіжній картці, яка відкрита на ім`я  ОСОБА_1 , вбачається, що відповідач регулярно користувалась кредитними коштами для зняття готівки, оплати товарів і послуг, повністю використав кредитний ліміт (а.с. 60-61).
Крім того, відповідно до змісту згаданої виписки, а також пояснень до неї (а.с. 12), судом встановлено, що збільшення заборгованості за кредитом на 5806,30 грн. відбулось за рахунок овердрафту.
Долучена до позовної заяви виписка по рахунку свідчить про те, що  ОСОБА_1 користувався кредитними коштами, частково погашав заборгованість, отже визнавав її.
У статтях 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов забороняється.
Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Таким чином, на підставі досліджених доказів, судом встановлено, що відповідач допустила неналежне виконання грошового зобов`язання, внаслідок чого станом на 04.06.2025 виникла заборгованість за кредитним договором (тіло кредиту) в сумі 7274,62 грн., на підтвердження розміру якої позивач надав суду розрахунок заборгованості за договором б/н від 24.05.2024 (а.с. 11), який суд вважає правильним та таким, що відповідає умовам укладеного між сторонами кредитного договору.
На підставі викладеного, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за тілом кредиту є обґрунтованими, оскільки наявність такої суми заборгованості підтверджена належними доказами.
Разом з тим, звертаючись до суду з позовом, позивач, окрім стягнення заборгованості за тілом кредиту, просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 1734,60 грн. та 1797,08 грн. як відповідальність за порушення грошового зобов`язання.
Частиною 1 ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За правилами п. 18 Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Надалі строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався і діє по теперішній час.
Кредитний договір укладений  ОСОБА_1 під час дії воєнного стану, отже, на правовідносини, які склались між сторонами, поширюється дія п. 18 Перехідних положень ЦК України.
Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 18.10.2023 в справі № 706/68/23 дія п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України розповсюджується на кредитний договір.
Аналогічний правовий висновок щодо застосування п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, викладений у постанові Верховного Суду від 12.06.2024 у справі № 910/10901/23.
Верховний Суд у своїй постанові від 31.01.2024 № 183/7850/22 зазначив, що тлумачення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Практика Верховного Суду в цих правовідносинах є послідовною і незмінною.
Отже, суд вважає, що нарахування пені за невиконання грошових зобов`язань та боргу за порушення грошового зобов`язання в період дії воєнного стану є неправомірним, а відтак позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
На підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки судом позов задоволений частково, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 2038,45 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. 207, 634, 638, 648, 1048, 1054 ЦК України, ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 128-131, 141, 223, ч.2 ст.247, ст. 259, 263-265, 273, 280-283, 354, 355 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги Акціонерного товариства «Універсал Банк» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства "Універсал Банк" (код ЄДРПОУ 21133352, юридична адреса: 04082 м. Київ вул. Автозаводська, буд. 54/19) заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 24.05.2024 по тілу кредиту станом на 04.06.2025 в розмірі 7274 грн. 62 коп.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства "Універсал Банк" (код ЄДРПОУ 21133352, юридична адреса: 04082 м. Київ вул. Автозаводська, буд. 54/19) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2038,45 грн. 
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог статтями 284-285 ЦПК України.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня складення рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя О.О. Левчук