ф
РІШЕННЯ
Іменем України

08 грудня 2025 року 
м. Київ

справа №990/301/24
адміністративне провадження № П/990/301/24
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Єресько Л.О.,
суддів: Мельник-Томенко Ж.М.,  Загороднюка А.Г.,  Радишевської О.Р.,  Жука А.В., 
за участю:
секретаря судового засідання - Дремової П.О. ,
позивача - ОСОБА_1 ,
представника Вищої ради правосуддя - Ізвєкова К.В.,
представника Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія прокурорів - Мнишенко Є.С.,
розглянув у режимі відеоконференції в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні адміністративну справу                               № 990/301/24, за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія прокурорів, про скасування рішення,
УСТАНОВИВ:
І. ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ ТА ПРЕДМЕТ СПОРУ
1. У вересні 2024 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Верховного Суду як суду першої інстанції (далі - Суд) з позовом до Вищої ради правосуддя (далі - ВРП, відповідач), у якому, з урахуванням уточненої позовної заяви, просив:
1.1. скасувати рішення ВРП від 15.08.2024 № 2497/0/15-24 «Про скасування рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів від 17.05.2024 № 62дп-24 в частині закриття дисциплінарного провадження стосовно заступника начальника третього відділу Першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_1 з підстав закінчення строку накладення на нього дисциплінарного стягнення» (далі - рішення ВРП, оскаржуване рішення);
1.2. матеріали дисциплінарного провадження за скаргою виконувача обов`язків керівника Генеральної інспекції на рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів від 17.05.2024 № 62дп-24 (далі - рішенні КДКП, КДКП відповідно) направити до ВРП для повторного розгляду. 
2. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що рішення ВРП не містить посилань на визначені законом підстави дисциплінарної відповідальності прокурора та мотиви, з яких ВРП дійшла відповідних висновків, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 54 Закону України «Про вищу раду правосуддя» від 21.12.2016 №1798-VІІІ (далі - Закон № 1798-VІІІ), що, є підставою для оскарження та скасування такого рішення.
2.1. Позивач наполягав на безпідставності висновків ВРП щодо наявність у його діях триваючого порушення та стверджував про те, що його повноваження як прокурора почалися зі вступом у кримінальне провадження (прийняттям постанови про визначення групи прокурорів) і завершилися постановленням остаточного рішення у кримінальному провадженні, яким є постанова Верховного Суду від 06.10.2021. 
2.2. На думку позивача, ВРП безпідставно не врахувала висновків Верховного Суду, викладених у рішенні Верховного Суду від 05.03.2018 у справі № 800/422/17 та постанові від 22.02.2021 у справі № 754/7061/15, в частині визначення триваючого правопорушення за схожих обставин, у зв`язку з чим дійшла помилкового висновку про наявність в його діях триваючого правопорушення, виявленого службовим розслідуванням.
2.3. Непогоджуючись із висновком ВРП в оскаржуваному рішенні в частині встановлення порушення в його діях частин другої та дев`ятої статті 100 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) та пункту 21 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 № 1104 (далі - Порядок № 1104), а саме не забезпечення ним збереження речових доказів у справі, позивач стверджував, що речові докази йому, як старшому групи прокурорів, не передавалися. У зв`язку з цим позивач уважає, що жодних процесуальних дій щодо вирішення долі речових доказів у кримінальному провадженні він не мав вчиняти.
2.4. Щодо встановлення КДКП факту незабезпечення позивачем належного зберігання речових доказів у кримінальному провадженні, що призвело до їх втрати, ОСОБА_1 зазначив, що питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Однак 14.01.2021 Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області у підготовчому судовому засіданні, в якому прокурор просив призначити обвинувальний акт до судового розгляду, задовольнив клопотання сторони захисту та закрив кримінальне провадження на підставі пункту 10 частини першої статті 284 КПК України (у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування). Позивач доводив, що у підготовчому судовому засіданні питання щодо долі речових доказів, відповідно до положень Глави 27 КПК України та статті 100 КПК України, не вирішуються. В апеляційному чи касаційному порядку ці питання також не можуть бути вирішені, оскільки не належать до істотних порушень вимог процесуального закону (стаття 412 КПК України) і не тягнуть скасування судового рішення за результатами його перегляду у апеляційній та касаційній інстанціях.
2.5. Позивач наполягав на тому, що втрата речових доказів у кримінальному провадженні сталася не внаслідок недотримання ним вимог КПК України і Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів, затвердженого Всеукраїнською конференцією прокурорів 27.04.2017 (далі - Кодекс професійної етики та поведінки прокурорів), а задовго до того як він був призначений старшим групи прокурорів у цьому кримінальному провадженні, одразу після їх вилучення 08.05.2019. 
ІІ. ПОЗИЦІЯ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
3. Не погодившись із вимогами позовної заяви, ВРП подала до Суду письмовий відзив, у якому просила відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
3.1. ВРП наполягала на відсутності підстав для скасування рішення ВРП, передбачених пунктами 1-3 частини першої статі 54 Закону № 1798-VІІІ, та вказувала, що оскаржуване рішення прийнято повноважним складом ВРП, підписано всіма членами ВРП, які брали участь у його ухвалені, прокурор              ОСОБА_1 та представник Генеральної інспекції Офісу Генерального прокурора Жилко В.П. були присутні на засіданні ВРП 15.08.2024, а представник КДКП Поліщук В.В. взяв участь у засіданні ВРП в режимі відеоконференції.
3.2. Також ВРП стверджувала, що в оскаржуваному рішенні у повному обсязі та докладно наведено обставини, які мали значення та стали підставою для прийняття саме такого рішення відповідачем. Зокрема, ВРП погодилася із доводами виконувача обов`язків керівника Генеральної інспекції Офісу Генерального прокурора Дзюби І.І. про те, що прокурор ОСОБА_1 вчинив триваючий проступок із 03.02.2020 (дата визначення старшим групи прокурорів у кримінальному провадженні № 42019000000000856) до 15.01.2024 (дата встановлення Офісом Генерального прокурора факту втрати грошових коштів у кримінальному провадженні), а тому, ураховуючи вимоги частини четвертої статті 48 Закону України від 14.10.2014 № 1697-VІІ «Про прокуратуру» (далі - Закон № 1697-VІІ), строк притягнення прокурора ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності не закінчився.
3.3. ВРП наголошувала на тому, що КДКП встановило факт невчинення позивачем дій щодо прийняття належним чином матеріалів кримінального провадження               № 42019000000000856 від прокурора Чижа О.С., що він не пересвідчився в наявності речових доказів у такому кримінальному провадженні, а згодом, достовірно знаючи про їх відсутність, не ініціював питання щодо їх відшукання, а, навпаки, створював враження про їх наявність і збереження, чим порушив вимоги статті 22 Закону № 1697-VІІ, статей 2, 3, 9, 36, 37, частини дев`ятої статті 100 КПК України, тобто вчинив дисциплінарний проступок, відповідальність за який передбачено пунктом 1 частини першої статті 43 Закону № 1697-VІІ (невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків), учасники дисциплінарного провадження не оскаржували, а тому ВРП не надавала їм оцінку. Висновки ВРП щодо визначення дій прокурора ОСОБА_1, як триваючого порушення, відповідають висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 11.04.2018 у справі № 804/401/17, про те, що триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом.
4. Не погодившись із доводами ВРП, ОСОБА_1 подав до Суду заперечення на відзив, за змістом яких наводив доводи, аналогічні доводам позовної заяви, та наполягав на тому, що ВРП належним чином не встановила, які саме порушення вчинив позивач, що стало підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, не встановила, яку норму права порушив позивач, не встановила часу початку та закінчення триваючого порушення.
5. КДКП у поясненнях на позовну заяву ОСОБА_1 доводила, що її рішення від 17.05.2024 № 62дп-24 про закриття дисциплінарного провадження стосовно заступника начальника третього відділу Першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_1 є законним та обґрунтованим.
5.1. Третя особа стверджувала, що за наслідками дослідження та оцінки встановленим у дисциплінарному провадженні обставинам, КДКП дійшла висновку, що строк притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, відповідно до частини четвертої статті 48 Закону № 1697-VІІ, якою визначено присічний строк накладення на прокурора дисциплінарного провадження, закінчився 12.11.2022, ще до скерування виконувачем обов`язків керівника Генеральної інспекції Офісу Генерального прокурора Дзюбою І.І. до Комісії зазначеної дисциплінарної скарги щодо позивача. За доводами КДКП, триваюче правопорушення припиняється у день закінчення можливості прокурором вживати заходів щодо його усунення (припинення).
ІІІ. РУХ СПРАВИ У СУДІ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ 
6. Ухвалою Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду судді-доповідача ОСОБА_3, суддів: Жука А.В., Кашпур О.В., Мартинюк Н.М., Уханенка С.А. від 23.09.2024 позов ОСОБА_1 залишено без руху.
6.1. У зв`язку з ухваленням ВРП рішення від 24.09.2024 № 2777/0/15-24 про звільнення ОСОБА_3 з посади судді Верховного Суду у зв`язку з поданням заяви про відставку та наказу Голови Верховного Суду від 24.09.2024 № 1937/0/5-24 про відрахування судді ОСОБА_3 зі штату Верховного Суду, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.09.2024, який здійснено на підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника Секретаріату Касаційного адміністративного суду від 30.09.2024 № 1108, визначено новий склад колегії суддів: головуючу суддю (суддя-доповідач) - Єресько Л.О., суддів: Мельник-Томенко Ж.М., Жука А.В., Мартинюк Н.М., Радишевської О.Р.
6.2. Ухвалою Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду судді-доповідача - Єресько Л.О., суддів: Мельник-Томенко Ж.М., Жука А.В.,               Мартинюк Н.М., Радишевської О.Р. від 09.10.2024 скаргу ОСОБА_1 повторно залишено без руху.
6.3. Ухвалою Суду від 29.11.2023, після залишення позову без руху, поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з адміністративним позовом, відкрито провадження за цим позовом в адміністративній справі № 990/301/24 та ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін колегією у складі п`яти суддів, відповідно до статті 266 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
6.4. Ухвалою Суду від 27.11.2024 клопотання ВРП задоволено, залучено до участі в справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, КДКП.
6.5. 02.09.2025, у зв`язку з перебуванням судді Мартинюк Н.М. у відпустці (у зв`язку з вагітністю та пологами), яка перебувала у складі колегії суддів, на підставі розпорядження в.о. заступника керівника Апарату Верховного Суду - керівника Секретаріату Касаційного адміністративного суду від 02.09.2025 № 1022/0/78-25 - проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями та визначено колегію суддів для розгляду справи № 990/301/24 у складі: головуючої судді - Єресько Л.О., суддів: Мельник-Томенко Ж.М., Загороднюка А.Г., Радишевської О.Р., Жука А.В.
ІV. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, УСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
7.  ОСОБА_1 працює в органах прокуратури з квітня 2007 року, на посаді заступника начальника третього відділу Першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора працює з 21.10.2022.
8. 11.02.2011 ОСОБА_1 склав присягу працівника прокуратури, з положеннями Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів ознайомлений 08.01.2013.
9. 25.01.2024 до КДКП надійшла дисциплінарна скарга виконувача обов`язків керівника Генеральної інспекції Офісу Генерального прокурора Дзюби І.І. стосовно прокурора ОСОБА_1 , який як старший групи прокурорів у кримінальному провадженні № 42019000000000856 не виконав належним чином покладені на нього обов`язки, через несумлінне ставлення до них, внаслідок чого у вказаному кримінальному провадженні втрачено речові докази, а саме: грошові кошти в сумі 500 000 грн та два мобільні телефони.
10. Рішенням члена КДКП Отвіновського П.Л. від 31.01.2024 № 07/3/2-73дс-12дп-24 відкрито дисциплінарне провадження стосовно прокурора ОСОБА_1 у зв`язку з наявністю в його діях ознак дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 1, 5, 6 частини першої статті 43 Закону № 1697-VІІ.
11. Рішенням КДКП від 17.05.2024 № 62 дп-24 дисциплінарне провадження                    № 07/3/2-73дс-12дп-24 стосовно заступника начальника третього відділу Першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_1 закрито.
11.1. У вказаному рішенні КДКП установлено, що з 03.02.2020 прокурор                   ОСОБА_1 , будучи старшим групи прокурорів у кримінальному провадженні               № 4201900000000856, не прийняв належним чином матеріали зазначеного кримінального провадження від прокурора Чижа О.С. , у подальшому їх не вивчив та не забезпечив прийняття рішення щодо речових доказів, зокрема, не усунув наявних порушень зберігання грошових коштів у матеріалах кримінального провадження, а не у відповідних фінансових установах. 01.04.2020 прокурором ОСОБА_1 затверджено обвинувальний акт у кримінальному провадженні. Зберігання ним речових доказів на момент затвердження обвинувального акта не забезпечено.
11.2. За оцінкою КДКП, прокурор ОСОБА_1 , отримавши вказане кримінальне провадження, не пересвідчився в наявності речових доказів у вказаному кримінальному провадженні, а в подальшому, достовірно знаючи про їх відсутність, не ініціював питання щодо їх відшукання, а навпаки, створював видимість їх наявності та збереження, чим порушив вимоги статті 22 Закону                № 1697-VII, статей 2, 3, 9, 36, 37, частини дев`ятої статті 100 КПК України, тобто вчинив дисциплінарний проступок, передбачений пунктом 1 частини першої статті 43 Закон № 1697-VII (невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків).
11.3. Вирішуючи питання про притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності, КДКП дійшла висновку, що прокурор ОСОБА_1 вчинив триваючий дисциплінарний проступок, який розпочався 03.02.2020 (з дати визначення його старшим групи прокурорів), а закінчився 06.10.2021 (після прийняття Касаційним кримінальним судом у складі Верховного Суду постанови у вказаному кримінальному провадженні № 4201900000000856). Ураховуючи, що прокурор ОСОБА_1 25 днів перебував у відпустках та 12 днів на лікарняному, то, за обрахунками КДКП, строк притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності, з огляду на приписи частини четвертої статті 48 Закону № 1697-VІІ, закінчився 12.11.2022 - ще до скерування виконувачем обов`язків керівника Генеральної інспекції Офісу Генерального прокурора Дзюбою І.І. до Комісії зазначеної дисциплінарної скарги. На цій підставі КДКП закрила дисциплінарне провадження.
12. Не погоджуючись із рішенням КДКП від 17.05.2024 № 62 дп-24, виконувач обов`язків керівника Генеральної інспекції Офісу Генерального прокурора             Дзюба І.І. звернувся до ВРП зі скаргою (№ 8602/0/8-24 від 19.06.2024), у якій просив скасувати зазначене рішення КДКП та ухвалити нове рішення про притягнення прокурора ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності шляхом накладення на нього дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури.
13. Рішенням ВРП від 15.08.2024 № 2497/0/15-24 скасовано рішення КДКП від 17.05.2024 № 62дп-24 в частині закриття дисциплінарного провадження стосовно заступника начальника третього відділу Першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_1 з підстав закінчення строку накладення на нього дисциплінарного стягнення та ухвалено в цій частині нове рішення, яким притягнуто прокурора ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладено на нього дисциплінарне стягнення у виді догани.
14. У вказаному рішенні ВРП дійшла висновку, що прокурор ОСОБА_1 вчинив триваючий проступок із 03.02.2020 (дата визначення старшим групи прокурорів у кримінальному провадженні № 42019000000000856) до 15.01.2024 (дата висновку службового розслідування, який виявлено факт втрати грошових коштів у кримінальному провадженні), а тому, відповідно до частини четвертої статті 48 Закону № 1697-VІІ, строк притягнення прокурора ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності не закінчився.
15. З огляду на норми частини першої статті 49 та частини третьої статті 48 Закону № 1697-VII, враховуючи позитивну характеристику прокурора ОСОБА_1 , тривалий час роботи в органах прокуратури, характер проступку, його наслідки, те, що речові докази у кримінальному провадженні № 42019000000000856 втрачено задовго до передання такого кримінального провадження прокурору ОСОБА_1 (прокурор Чиж О.С. у письмових поясненнях, наданих 09.01.2024 під час проведення службового розслідування, зазначив, що йому ( Чижу О.С. ) ніхто із прокурорів вилучених грошових коштів не передавав), а також те, що раніше до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 не притягувався, ВРП вирішила, що застосування до прокурора ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді догани є пропорційним вчиненому дисциплінарному проступку та відповідає меті притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності.
V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ ТА ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ
16. Суд, вивчивши доводи позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх належними і допустимими доказами, виходить із такого.
17. Адміністративний суд, у силу вимог частини третьої статті 2 КАС України, в порядку судового контролю за рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єктів владних повноважень повинен дослідити, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).
18. Правова оцінка правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності повинна полягати насамперед в тому, чи таке рішення прийнято у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією України та законами України, чи дійсно у діях особи є встановлені законом підстави для застосування до неї дисциплінарного стягнення.
19. Відповідно до пункту 1 частини першої та частини другої статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює підтримання публічного обвинувачення в суді. Організація та порядок діяльності прокуратури визначаються законом.
20. Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України визначає Закон № 1697-VII, про що зазначено у преамбулі до цього Закону.
21. Частиною четвертою статті 19 Закону № 1697-VII встановлено, що прокурор зобов`язаний: 1) виявляти повагу до осіб під час здійснення своїх повноважень; 2) не розголошувати відомості, які становлять таємницю, що охороняється законом; 3) діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 4) додержуватися правил прокурорської етики, зокрема не допускати поведінки, яка дискредитує його як представника прокуратури та може зашкодити авторитету прокуратури.
22. Підстави для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності встановлено статтею 43 Закону№ 1697-VII, за правилами пункту 1 частини першої та частини третьої якої прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження, серед іншого, з підстав невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків.
23. Дисциплінарне провадження здійснюється відповідним органом (стаття 44 Закону № 1697-VII).
24. За визначенням, яке міститься у частині першій статті 45 вказаного вище Закону, дисциплінарне провадження - це процедура розгляду відповідним органом, що здійснює дисциплінарне провадження щодо прокурорів, дисциплінарної скарги, в якій містяться відомості про вчинення прокурором дисциплінарного проступку. 
25. За правилами частини третьої статті 48 Закону України № 1697-VII при прийнятті рішення у дисциплінарному провадженні враховуються характер проступку, його наслідки, особа прокурора, ступінь його вини, обставини, що впливають на обрання виду дисциплінарного стягнення. 
26. Згідно із частиною першою статті 49 цього Закону на прокурора можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: 1) догана; 2) заборона на строк до одного року на переведення до органу прокуратури вищого рівня чи на призначення на вищу посаду в органі прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду (крім Генерального прокурора); 3) звільнення з посади в органах прокуратури. 
27. Прокурор може оскаржити рішення, прийняте за результатами дисциплінарного провадження, до адміністративного суду або до ВРП протягом одного місяця з дня вручення йому чи отримання ним поштою копії рішення (частина перша статті 53 Закону № 1697-VII).
28. Статус, повноваження, засади організації та порядок діяльності ВРП визначає Закон № 1798-VIII.
29. Пункт 5 частини першої статті 3 вказаного Закону відносить до повноважень ВРП розгляд скарг на рішення відповідних органів про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді чи прокурора.
30. За нормами частин третьої, п`ятої статті 53 Закону № 1798-VIII скарга на рішення відповідного органу про притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора розглядається ВРП у пленарному складі в порядку, визначеному статтею 49 цього Закону для розгляду дисциплінарної справи щодо судді.
31. За результатами розгляду скарги на рішення відповідного органу про притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора ВРП має право:                 1) скасувати повністю рішення відповідного органу про притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора та закрити дисциплінарне провадження; 2) скасувати частково рішення відповідного органу про притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора та ухвалити нове рішення;                      3) скасувати повністю або частково рішення відповідного органу про відмову в притягненні до дисциплінарної відповідальності прокурора та ухвалити нове рішення; 4) змінити рішення відповідного органу, застосувавши інший вид дисциплінарного стягнення; 5) залишити рішення відповідного органу без змін.
32. Частиною першою статті 54 Закону № 1798-VIII визначено, що рішення ВРП за результатами розгляду скарги на рішення відповідного органу про притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора може бути оскаржене та скасоване виключно з таких підстав: 1) склад ВРП, який ухвалив відповідне рішення, не мав повноважень його ухвалювати; 2) рішення не підписано будь-ким із складу членів ВРП, які брали участь у його ухваленні; 3) прокурор не був належним чином повідомлений про засідання ВРП - якщо було ухвалено будь-яке з рішень, визначених пунктами 2-5 частини п`ятої статті 53 цього Закону; 4) рішення не містить посилань на визначені законом підстави дисциплінарної відповідальності прокурора та мотиви, з яких ВРП дійшла відповідних висновків.
33. Право на оскарження до суду рішення ВРП, ухваленого за результатами розгляду скарги на рішення відповідного органу про притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора, мають цей прокурор та скаржник, якщо таке рішення ВРП ухвалене за його скаргою (частина друга статті 54 Закону  № 1798-VIII).
34. Ключовим питанням у межах спірних правовідносин, які складися у цій справі, полягає у застосуванні строку, протягом якого прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності, встановленого частиною четвертою статті 48 Закону № 1697-VII.
35. За обставинами цієї справи, КДКП за наслідками дисциплінарного провадження встановив у діях прокурора ОСОБА_1 склад дисциплінарного проступку, передбачений пунктом 1 частини першої статті 43 Закону № 1697-VII, який полягав у тому, що названий прокурор не прийняв належним чином від прокурора Чижа О.С. матеріали кримінального провадження                                             № 42019000000000856, не пересвідчився в наявності речових доказів у цьому кримінальному провадженні та, в подальшому, достовірно знаючи про їх відсутність, не ініціював питання щодо їх відшукання, а навпаки створював враження їх наявності та збереження, чим порушив вимоги статей 22 Закону № 1697-VII та статей 2, 3, 9, 36, 37, частини дев`ятої статті 100 КПК України.  
36. Отже, з урахуванням перебування прокурора ОСОБА_1 25 днів у відпустках та 12 днів на лікарняному, КДКП дійшла висновку про те, що строк притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності з огляду на приписи частини четвертої статті 48 Закону № 1697-VІІ закінчився 12.11.2022 ще до скерування виконувачем обов`язків керівника Генеральної інспекції Офісу Генерального прокурора Дзюбою І.І. до Комісії зазначеної дисциплінарної скарги. 
37. Як випливає із змісту оскаржуваного рішення ВРП, остання також виходила з того, що прокурором ОСОБА_1 вчинено триваючий дисциплінарний проступок, але по іншому визначила строк його тривалості. Так, ВРП визначила початком строку 03.02.2020 (день визначення його старшим групи прокурорів у кримінальному провадженні № 42019000000000856), однак днем його закінчення вважала 15.01.2024 (день фактичного встановлення Офісом Генерального прокурора факту втрати грошових коштів, відповідно до висновку службового розслідування від 15.01.2024), у зв`язку з чим вважала непропущеним строк, встановлений частиною четвертою статті 48 Закону № 1697-VІІ
38. Вирішуючи питання правильності застосування ВРП приписів частини четвертої статті 48 Закону № 1697-VІІ, Суд виходить із такого.
39. Частиною четвертою статті 48 Закону № 1697-VII встановлено, що рішення про накладення на прокурора дисциплінарного стягнення або рішення про неможливість подальшого перебування особи на посаді прокурора може бути прийнято не пізніше ніж через рік із дня вчинення проступку без урахування часу тимчасової непрацездатності або перебування прокурора у відпустці.
40. Відповідно до частини п`ятої статті 48 Закону № 1697-VII у разі відсутності підстав для накладення на прокурора дисциплінарного стягнення КДКП своїм рішенням закриває дисциплінарне провадження.
41. Отже, момент, з яким Закон пов`язує початок перебігу річного строку притягнення до дисциплінарної відповідальності, є день вчинення прокурором дисциплінарного проступку. Це правило є чітким, зрозумілим і не допускає неоднозначного тлумачення.
42. Суд уважає обґрунтованими доводи ВРП та КДКП про те, що вчинене прокурором порушення мало триваючий характер.
43. Під триваючим правопорушенням Суд розуміє проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених правовою нормою, яке припиняються, або виконанням регламентованих обов`язків, або притягненням винної у невиконанні особи до відповідальності. Триваючі правопорушення, які, розпочавшись з будь-якої протиправної дії чи бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов`язків. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія чи бездіяльність, коли особа або не виконує конкретний покладений на неї обов`язок, або виконує його не повністю або неналежним чином. Такі дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків.
44. Ураховуючи характер дисциплінарного проступку, встановленого КДКП у діях прокурора ОСОБА_1 , який полягав у тому, що останній не прийняв належним чином від прокурора Чижа О.С. матеріали кримінального провадження                         № 42019000000000856, не пересвідчився в наявності речових доказів у цьому кримінальному провадженні та, в подальшому, достовірно знаючи про їх відсутність, не ініціював питання щодо їх відшукання, а навпаки створював враження їх наявності та збереження, Суд уважає, що таке триваюче правопорушення припинилося у день закінчення можливості прокурором вживати заходів щодо його усунення (припинення), що є днем прийняття Касаційним кримінальним судом у складі Верховного Суду постанови від 06.10.2021 у кримінальному провадженні № 4201900000000856.
45. Отже, Суд погоджується із доводами позивача та КДКП щодо порядку обрахунку строку притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності у ситуації позивача з урахуванням обставин цієї справи. 
46. Висновки ВРП в оскаржуваному рішенні про те, що строк правопорушення тривав по 15.01.2024 (день фактичного встановлення Офісом Генерального прокурора втрати грошових коштів, відповідно до висновку службового розслідування від 15.01.2024) не враховують строки передбачені частиною четвертою статті 48 Закону № 1697-VII, відповідно до якої рішення про накладення на прокурора дисциплінарного стягнення може бути прийнято не пізніше ніж через рік із дня вчинення проступку без урахування часу тимчасової непрацездатності або перебування прокурора у відпустці.
47. Варто зауважити, що Закон № 1697-VII не передбачає можливості продовжувати строк прийняття рішення про накладення на прокурора дисциплінарного стягнення, у тому числі й шляхом іншого трактування вказаної норми у спосіб визначення дати закінчення триваючого правопорушення - з дня встановлення під час службового розслідування втрати грошових коштів.
48. Суд також уважає за необхідне зауважити, що частиною першою статті 53 Закону № 1798-VIII, якою регламентовано розгляд ВРП скарг на рішення відповідного органу про притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора, визначено суб`єкта, який може оскаржити рішення такого органу, яким є прокурор, щодо якого прийнято рішення цим органом про притягнення його до дисциплінарної відповідальності.
49. Розглядаючи скаргу виконувача обов`язки керівника Генеральної інспекції Офісу Генерального прокурора Дзюби І.І., ВРП не врахувала приписів частини першої статті 53 Закону № 1798-VIII, якою визначено коло осіб, які можуть ініціювати таке оскарження.
50. Таким чином, в обсязі встановлених у цій справі обставин, у зіставленні з правовим регулюванням спірних правовідносин, Суд дійшов висновку, що рішення, не може бути визнано таким, що відповідає критеріям законності та обґрунтованості, визначеними статтею 2 КАС України, що є підставою для визнання його протиправним і скасування.
51. З огляду на положення частини третьої статті 54 Закону № 1798-VІІІ, якою визначено, що у випадку скасування судом рішення ВРП, ухваленого за результатами розгляду скарги на рішення відповідного органу про притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора, ВРП розглядає відповідну дисциплінарну справу повторно, Суд зауважує про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині зобов`язання відповідача повторно розглянути дисциплінарне провадження за скаргою виконувача обов`язки керівника Генеральної інспекції Офісу Генерального прокурора Дзюби І.І. на рішення КДКП від 17.05.2024 № 62дп-24.
Керуючись статтями 241-243, 246, 266 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
ВИРІШИВ:
1. Позов ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія прокурорів, про скасування рішення задовольнити.
2. Скасувати рішення Вищої ради правосуддя від 15 серпня 2024 року №2497/0/15-24 «Про скасування рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів від 17 травня 2024 року № 62дп-24 в частині закриття дисциплінарного провадження стосовно заступника начальника Третього відділу першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_1 з підстав закінчення строку накладення на нього дисциплінарного стягнення».
3. Матеріали дисциплінарного провадження за скаргою виконувача обов`язків керівника Генеральної інспекції на рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів від 17 травня 2024 року № 62дп-24 направити до Вищої ради правосуддя для повторного розгляду.
4. Рішення Верховного Суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
5. Апеляційна скарга на рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду може бути подана до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено та підписано 17.12.2025. 

...........................

...........................

...........................

...........................

...........................

Л.О. Єресько,
Ж.М. Мельник-Томенко, 
 А.Г. Загороднюк, 
 О.Р. Радишевська, 
 А.В. Жук, 
Судді Верховного Суду