ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

06 січня 2026 року м. Житомир справа № 240/859/25
категорія 112010200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Приходько О.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, 
встановив:
До Житомирського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якій позивач просить суд (з урахуванням ухвали суду про повернення позовної заяви в частині заявлених вимог з 01 травня 2020 року по 13 липня 2024 року) визнати протиправними дії відповідача щодо не здійснення призначення та виплати пенсії по інвалідності відповідно до статі 32 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі - Закон № 1058-IV) та зобов`язання відповідача здійснити призначення пенсії по інвалідності відповідно до статті 32 Закону № 1058-IV та виплату недоотриманої пенсії з 14 липня 2024 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про неправомірність відмови у призначенні пенсії по інвалідності за нормами статі 32 Закону № 1058-IV з підстави відсутності інформації про строки та припинення виплати допомоги в управлінні соціального захисту населення, оскільки, як зазначає позивач, він надав усі необхідні документи і згідно з довідкою до акта огляду МСЕК серії АВ № 1100615 від 30 травня 2024 року йому встановлено ІІІ групу інвалідності (з дитинства) з 01 травня 2020 року безстроково.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні).
Відповідач позов не визнав. У відзиві на позовну заяву стверджує, що на дату звернення позивача із заявою про призначення пенсії по інвалідності (22 жовтня 2024 року) позивачу було 33 роки, а підтверджений належними документами страховий стаж складав 13 років 08 місяців 06 днів. Зазначаючи про те, що відповідно до заяви від 01 листопада 2024 року пенсію позивачу призначено Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області з 01 листопада 2024 року, вважає свої дії правомірними та вмотивованими, а позов - необґрунтованим, який просить залишити без задоволення.
Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному їх дослідженні, встановивши фактичні обставини справи, що мають значення для вирішення спору, суд зазначає таке.
Суд встановив, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно з довідкою до акта огляду МСЕК серії АВ № 1100615 якому встановлено ІІІ групу інвалідності з дитинства з 01 травня 2020 року довічно, звернувся до пенсійного органу із заявою 22 жовтня 2024 року про призначення пенсії по інвалідності, яку за принципом екстериторіальності розглянуло Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.
За результатом розгляду цієї заяви та доданих до неї документів відповідачем прийнято рішення від 29 жовтня 2024 року № 104650019792, яким відмовлено позивачу в призначенні пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 1058-IV у зв`язку з відсутністю, як вказано у рішенні, відомостей про строки та припинення виплати допомоги в управлінні соціального захисту населення. 
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з такого.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон № 1058-IV.
Відповідно до частин першої та другої статті 30 Закону № 1058-IV (тут і надалі у редакції на час виникнення спірних правовідносин) пенсія по інвалідності призначається у разі встановлення особі інвалідності, за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону. Пенсія по інвалідності призначається незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування на роботу чи після припинення роботи.
Згідно з частиною першою статті 31 Закону № 1058-IV залежно від ступеня втрати працездатності визначено три групи інвалідності. Причина, група, час настання інвалідності, строк, на який встановлюється інвалідність, визначаються органом медико-соціальної експертизи згідно із законодавством. осіб.
Відповідно до частини першої статті 32 Закону № 1058-IV особи у віці від 32 років до 33 років включно, яким установлено, зокрема ІІІ групу інвалідності, мають право на пенсію по інвалідності за наявності страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією 5 років. 
Як встановлено судом, на час звернення до відповідача із заявою від 22 жовтня 2024 року про призначення пенсії по інвалідності позивач досяг 33-річного віку, й до заяви було додано довідку до акта огляду МСЕК серії АВ № 1100615 щодо встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності з дитинства з 01 травня 2020 року довічно. При цьому у рішенні від 29 жовтня 2024 року № 104650019792 відповідачем вказано, що страховий стаж позивача становить 13 років 08 місяців 06 днів.
За встановлених обставин цієї справи та за наведеного правового регулювання суд доходить висновку, що оскільки для призначення пенсії по інвалідності статтею 30 Закону № 1058-IV, окрім як встановлення особі інвалідності та наявності відповідного страхового стажу згідно зі статтею 32 Закону № 1058-IV на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією, жодних інших умов не встановлено, відмова відповідача у призначенні позивачу пенсії по інвалідності у рішенні від 29 жовтня 2024 року № 104650019792 з підстав "відсутності відомостей про строки та припинення виплати допомоги в управлінні соціального захисту населення", не ґрунтується на положеннях Закону № 1058-IV.
Згідно з частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
З огляду на встановлені обставини цієї справи суд доходить висновку, що для належного захисту прав позивача слід вийти за межі позовних вимог та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 29 жовтня 2024 року № 104650019792, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності відповідно до статті 30 Закону № 1058-IV, оскільки, на переконання суду, недотримання пенсійним органом вимог обґрунтованості акта індивідуальної дії, яким є рішення 29 жовтня 2024 року № 104650019792, має наслідком визнання його протиправним та скасування.
Обираючи належний спосіб захисту права на пенсійне забезпечення позивача виходячи із встановлених обставин цієї справи суд враховує, що критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є, насамперед, встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату.
При цьому у цій справі слід виходити з того, що відповідно до частини першої статті 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією. Разом з тим, цією ж нормою визначено, що пенсія по інвалідності призначається з дня встановлення інвалідності, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності.
За обставинами цієї справи ІІІ групу інвалідності (з дитинства) встановлено позивачу з 01 травня 2020 року, що підтверджено довідкою до акта огляду МСЕК серії АВ № 1100615 (дата огляду 30 травня 2024 року) та на чому наполягає й позивач. Проте до відповідача із заявою про призначення пенсії по інвалідності позивач звернувся 22 жовтня 2024 року, тобто поза межами тримісячного строку звернення з дня встановлення інвалідності.
Отже, право на призначення пенсії по інвалідності за поданою 22 жовтня 2024 року заявою позивач набув, відповідно, з 22 жовтня 2024 року, на що суд звертає увагу позивача в аспекті його покликань у позовній заяві на положення Закону України від 19 жовтня 2000 року № 2050-III "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та розробленого на реалізацію цього закону Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159, які, за встановлених обставин цієї справи, суд визнає безпідставними та відхиляє. При цьому позовну заяву в частині заявлених вимог у цій справі щодо призначення пенсії по інвалідності та виплати недоотриманої пенсії з 01 травня 2020 року повернуто позивачу згідно з ухвалою суду від 17 лютого 2025 року й такі вимоги, відповідно, не складають предмет судового розгляду та перевірки суду.
Повертаючись до питання способу захисту порушеного права позивача у цій справі суд зважає, що зобов`язання судом суб`єкта владних повноважень прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження за умови виконання усіх встановлених законом вимог для ухвалення такого рішення.
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Отже, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.
Тому суд доходить висновку, що за результатом розгляду цієї справи слід зобов`язати пенсійний орган призначити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності відповідно Закону № 1058-IV з 22 жовтня 2024 року. Обраний спосіб захисту суд вважає є належним та гарантуватиме, що виниклий між сторонами спір буде остаточно вирішений.
Отже, заявлені позовні вимоги у цій справі підлягають задоволенню частково.
Виходячи з положень частини третьої статті 139 КАС України, оскільки позов ОСОБА_1 містить одну вимогу немайнового характеру, яка хоча і частково, але підлягає задоволенню, тому розмір компенсації судових витрат суд визначає виходячи з кількості (а не розміру) задоволених / незадоволених позовних вимог.
Такий підхід викладено Верховним Судом у рішенні від 16 червня 2020 року у справі № 620/1116/20 та який є застосовним при вирішенні розподілу судових витрат зі сплати судового збору у цій справі.
Тож сплачений позивачем судовий збір згідно із квитанцією від 08 січня 2025 року підлягає відшкодуванню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно задоволеним немайновим вимогам.
Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 262, 263, 295 КАС України, суд
вирішив:
Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, буд. 7, м. Житомир, 10003, код ЄДРПОУ 13559341) задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 29 жовтня 2024 року № 104650019792 про відмову у призначенні пенсії.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності відповідно до статті 30 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 22 жовтня 2024 року.
У решті позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 коп.) сплаченого судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.Г. Приходько

06.01.26