ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

04 лютого 2026 року	Справа №160/27025/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луніної О.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою  ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії. -

ВСТАНОВИВ:

19.09.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (майдан Просвіти, 1, м. Рівне, 33028, код ЄДРПОУ 210084076), третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, код ЄДРПОУ 21910427), в якій позивач просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо відмови у зарахуванні до загального страхового стажу, що дає право на призначення пенсії ОСОБА_1 при призначенні пенсії періодів роботи з 23.11.1993 року по 11.11.1998 року і з 04.02.1999 року по 28.03.2002 року в Акціонерному товаристві відкритого типу “Автокомбинат-23”, що розташоване в Південно-Західному адміністративному окрузі Російської Федерації, періоду навчання з 11.02.1983 року по 20.07.1983 року в міському професійно-технічному училищі №25 м. Дніпродзержинська згідно диплому НОМЕР_2 від 20 липня 1983 року, періоду підприємницької діяльності з 06.12.2010 року по 23.07.2014 року, з 1 лютого 2025 року по 31 травня 2025 року в ТОВ “Автотранссервіс”.
- визнати протиправним та скасувати рішення №045650022437 від 21 серпня 2025 року Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Рівненській області:
- зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу, що дає право на призначення пенсії, періоди роботи; з 23.11.1993 року по 11.11.1998 року і з 04.02.1999 року по 28.03.2002 року в Акціонерному товаристві відкритого типу “Автокомбинат-23”, що розташоване в Південно-Західному адміністративному окрузі Російської Федерації, період навчання з 11.02.1983 року по 20.07.1983 року в міському професійно-технічному училищі № 25 м.Дніпродзержинська згідно з дипломом НОМЕР_2 від 20 липня 1983 року. Період підприємницької діяльності з 06.12.2010 року по 23.07.2014 року, з 01 лютого 2025 року по 31 травня 2025 року в ТОВ “Автотранссервіс”;
- повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.08.2025 року про призначення пенсії та прийняти рішення у встановленому порядку, з урахуванням наданої судом правової оцінки
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 19 травня 2025 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення мені пенсії за віком. Вказує, що йому неодноразово відмовляли в призначенні пенсії: рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №045650022437 від 26.05.2025 року, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області №045650022437 від 30.07.2025 року через відсутність необхідного страхового стажу 32 роки. Зазначає, що після кожної відмови позивач додавав до своєї заяви документи, що підтверджують наявний у нього страховий стаж, який складає більше ніж 32 роки. Незважаючи на це, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області №045650022437 від 21.08.2025 року йому було відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю страхового стажу. 
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.09.2025 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Відповідач правом на подання відзиву не скористався. Ухвала про відкриття провадження була доставлена до його електронного кабінету.
Третя особа пояснень до суду не надала. Ухвала про відкриття провадження була доставлена до його електронного кабінету.
Відповідно до частини першої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За приписами частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
За викладених обставин, у відповідності до вимог статей 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Судом встановлено, ОСОБА_1 , 19.05.2025р. звернувся до територіальних органів пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком.
За результатом розгляду заяви позивача від 19.05.2025р., Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківський області прийнято рішення від 26.05.2025р. за №045650022437 про відмову у призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.
22.07.2025р. ОСОБА_1 знову звернувся до територіальних органів пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком.
За результатом розгляду заяви позивача від 22.07.2025р., Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області прийнято рішення від 30.07.2025р. за №045650022437 про відмову у призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.
14.08.2025р. ОСОБА_1 втретє звернувся до територіальних органів пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком.
За результатом розгляду заяви позивача від 14.08.2025р., Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області прийнято рішення від 21.08.2025р. за №045650022437 про відмову у призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 32 роки. Додатково зазначено, що страховий стаж особи становить 22 роки 5 місяців 14 днів. За доданими документами до страхового стажу не зараховано:
- періоди роботи з 23.11.1993 по 11.11.1998, з 04.02.1999 по 28.03.2002, згідно з трудовою книжкою НОМЕР_3 від 22.07.1983 на території російської федерації, оскільки з 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992. В зв`язку з цим, до страхового стажу зараховуються періоди роботи на території РРФСР по 31.12.1991;
- періоди навчання з 01.09.1982 по 20.07.1983, згідно з дипломом НОМЕР_2 від 20.07.1983, оскільки навчання перетинається з періодами роботи 08.02.1982 по 11.02.1983 роки.
- в витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних - осіб підприємців наявна інформація про державну реєстрацію на ведення підприємницької діяльності з 06.12.2010 по 23.07.2014. За період ведення підприємницької діяльності в реєстрі застрахованих осіб відсутні дані про нарахування доходу та сплату страхових внесків.
Позивач оскаржує рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 21.08.2025р. за №045650022437 про відмову у призначенні пенсії, що стало підставою для звернення до суду.
Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, особливості призначення, перерахунку і виплати пенсій врегульовано Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-IV.
Статтею 1 Закону №1058-ІV визначено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.
Положеннями статті 9 Закону №1058-ІV встановлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Частиною першою статті 26 Закону №1058-ІV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років.
Відповідно до пункту 2 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Частиною 4 статті 24 Закону №1058-IV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Суд зазначає, що відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі по тексту Закон №1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі по тексту Порядок № 637).
Згідно п. 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до п. 3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Аналіз наведених норм дає суду підстави зробити висновок, що надання особою до пенсійного органу документів та уточнюючих довідок на підтвердження наявного трудового стажу при призначенні пенсії потрібно лише в тих випадках, коли відсутня трудова книжка або відповідні записи в ній.
Як вбачається з копії трудової книжки серії НОМЕР_3 , ОСОБА_1 в період з 23.11.1993 по 11.11.1998 працював водієм автомобіля 2 класу; з 04.02.1999 по 28.03.2002 працював водієм автомобіля в а/кол. 2 по вахтовому методу.
Період з 23.11.1993 по 11.11.1998, з 04.02.1999 по 28.03.2002 відповідачем не врахований до страхового стажу, оскільки з 01.01.2023 Російська Федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.
Суд такі доводи відповідача не буре до уваги з огляду на таке.
Частиною 1 ст. 4 Закону № 1058-IV встановлено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається, зокрема, з міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.
Відповідно до статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав в сфері пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (далі - Угода) пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди і членів їх сімей здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої вони проживають.
Метою Угоди є взаємне визнання і виконання державами-учасницями зобов`язань "відносно непрацездатних осіб, які набули право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження в СРСР і реалізують це право на території держав-учасниць Угоди". Держави-учасниці цієї Угоди, визнавши відповідальність за пенсійне забезпечення своїх громадян, взяли на себе зобов`язання щодо захисту їхніх пенсійних прав.
Статтею 5 Угоди передбачається, що ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав-учасниць Угоди.
Частинами 2-3 статті 6 Угоди передбачено, що для встановлення права на пенсію громадянам держав-учасників Угоди враховується трудовий стаж, придбаний на території будь-якої з цих держав, а так само на території колишнього СРСР за час до набрання чинності цієї Угоди. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.
Таким чином, на громадян України, які працювали на територіях інших держав учасниць Співдружності Незалежних Держав, які приєднались до вказаної Угоди, розповсюджувалась дія нормативних актів приймаючої Держави в галузі пенсійного забезпечення, у тому числі тих, які визначали порядок зарахування трудового стажу, його пільгового обчислення.
З огляду на викладене, цією Угодою визначено стаж, який підлягає врахуванню при визначенні розміру пенсії, а відтак і заробіток за відповідний період підлягає включенню при обчисленні пенсії.
Підставою для відмови в не зарахуванні спірного періоду відповідач зазначає, що з 01.01.2023 року Держава Україна припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року. 
Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією держави-терориста Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
В подальшому Указами Президента України строк дії режиму воєнного стану продовжувався.
Постановою Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 №1328 постановлено вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13.03.1992 у м. Москві.
В той же час, позивач працював на території Російської Федерації до того як Держава Україна припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення, а отже період роботи з 23.11.1993 по 11.11.1998, з 04.02.1999 по 28.03.2002 має бути врахований до страхового стажу позивача.
Щодо не врахування до страхового стажу позивача періоду навчання з 11.02.1983 року по 20.07.1983 року в міському професійно-технічному училищі №25 м. Дніпродзержинська згідно з дипломом НОМЕР_2 від 20 липня 1983 року, суд зазначає про таке.
В матеріалах справи міститься копія диплому № НОМЕР_4 , відповідно до якого позивач 01.09.1982р. втупив до міського професійно-технічному училищі №25 м. Дніпродзержинська і 20.07.1983 року закінчив повний курс.
Як вбачається з розрахунку стажу форми РС-право відповідачем врахований до страхового стажу період з 08.02.1982р. по 11.02.1983р.
Згідно з пунктом «д» статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи, що дає право на пенсію, зараховується час навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Аналіз наведеного положення законодавства дає суду підстави для висновку, що період навчання підлягає зарахуванню до страхового стажу.
З огляду на наведене, суд доходить висновку що період навчання позивача саме з 12.02.1983р. по 20.07.1983р. підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача.
Щодо неврахування періоду з 01.02.2025р. по 31.05.2025р. в ТОВ «Автотранссервіс», суд зауважує про таке.
В трудовій книжці НОМЕР_3 відсутні записи про роботу позивача в період з 01.02.2025р. по 31.05.2025р. Останній запис №36 відповідно до якого з 19.11.2018р. позивач прийнятий на посаду водія.
В матеріалах справи міститься довідка про доходи від 19.06.2025р. №61, відповідно до якої позивач працює в ТОВ «Автотранссервіс», форма працевлаштування - основна та в період з жовтня 2024 по травень 2025р. отримував заробітну плату.
Також, в матеріалах справи міститься довідка форми ОК-7 з якої вбачається сплата страхових внесків в цей період страхувальником ТОВ «Автотранссервіс».
З огляду на що, суд дійшов висновку про зарахування вказаного періоду до страхового стажу.
Щодо не зарахування до страхового стажу періоду підприємницької діяльності з 06.12.2010 року по 23.07.2014 року, суд зазначає про таке.
Відповідно до статті 11 Закону №1058-IV, загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають в т.ч.: громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, у громадських об`єднаннях, у фізичних осіб - підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, та в інших фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи (надають послуги) на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за договорами цивільно-правового характеру; фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.
Відповідно до ч. 3-1 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Розділ XV доповнено пунктом 3-1 згідно із Законом №2148-VIII від 03.10.2017) до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди: 1) ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку: з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності; з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).
Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2018 №793 доповнено пункт 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, новим абзацом, зокрема: періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 р. по 31 грудня 2003 р. зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 1 січня 2004 р. по 31 грудня 2017 р. за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.
Тобто, вказаними змінами законодавець передбачив зарахування як до трудового так і до страхового стажу фізичних осіб - підприємців періоди провадження ними господарської діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, незалежно від сум сплачених ними страхових внесків (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).
Як вже зазначено вище підприємці при досягненні пенсійного віку мають право на призначення пенсії за віком, проте зарахування підприємницької діяльності до страхового стажу залежить від того, яку систему оподаткування використовував приватний підприємець до виходу на пенсію. Відповідно до цього законодавець визначав перелік документів, які підтверджують зарахування стажу у певні періоди.
Згідно з підпунктом 1 пункту 3-1 розділу XV Перехідні положення Закону №1058-IV (з внесеними змінами Законом № 2148-VIII від 03.10.2017), чинним з 01.01.2018 до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:
з 01.01.1998 по 30.06.2000 включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності;
з 01.07.2000 по 31.12.2017 включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).
За приписами підпункту 2 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі - Порядок №22-1), до заяви про призначення пенсії за віком додаються зокрема документи: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637. За період роботи, починаючи з 01.01.2004, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18.06.2014 №10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08.07.2014 за №785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27.03.2018 № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.
Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01.07.2000 підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01.01.2004 підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01.01.2004 - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Для визначення права на призначення пенсії за віком згідно зі статтею 26Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за період ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з 01.01.1998 по 30.06.2000 включно надається довідка про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності.
Отже, з аналізу наведених положень слідує, що до страхового стажу включаються період здійснення особою підприємницької діяльності, за певних умов, а саме:
до 01.05.1993 час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, зараховується до трудового стажу за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків,
з 01.01.1998 по 31.12.2003 періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців при підтвердженні цього статусу довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності та застосування спрощеної системи оподаткування чи сплати фіксованого податку, або спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, або довідкою, виданою податковою інспекцією про перебування особи на обліку як суб`єкта підприємницької діяльності із зазначенням системи оподаткування та інформації про сплату податку; тобто особа має підтвердити статус підприємця і обрану систему обліку і звітності (через сплату єдиного податку, фіксованого податку), або сплату страхових внесків,
з 01.01.2004 по 31.12.2017 періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування зараховуються до страхового стажу за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів, що підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку (за формою 5-ОК).
Для зарахування до страхового стажу періоду здійснення фізичною особою підприємницької діяльності на загальній системі оподаткування необхідно підтвердити сплату страхових внесків за цей період, зокрема доказом сплати є довідка із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку (за формою 5-ОК).
Оформлення такої довідки за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18.06.2014 № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08.07.2014 за №785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27.03.2018 №8-1) є обов`язковим відповідно до пункту 2.1 розділу ІІ Порядку № 22-1.
Відомості такої довідки містять інформацію про сплату страхових внесків, єдиного внеску з 01.07.2000, з часу запровадження персоніфікованого обліку. Такі відомості будуть повними за умови, що підприємець був своєчасно зареєстрований у відповідному територіальному управлінні Пенсійного фонду і своєчасно сплачував страхові внески (в подальшому єдиний внесок).
Так, відповідно до частин першої-другої статті 21 Закону №1058-IV персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування. На кожну застраховану особу відкривається персональна електронна облікова картка, якій присвоюється унікальний номер електронної облікової картки.
Пунктом 1 частини другої статті 22 Закону №1058-IVпередбачено, що відомості, що містяться в системі персоніфікованого обліку, використовуються виконавчими органами Пенсійного фонду для підтвердження участі застрахованої особи в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, обчислення страхових внесків, визначення права застрахованої особи або членів її сім`ї на отримання пенсійних виплат згідно з цим Законом, визначення розміру, перерахунку та індексації пенсійних виплат, передбачених цим Законом.
Абзацом п`ятим частини першої статті 40 Закону №1058-IV визначено, що заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 01.07.2000 враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 01.07.2000 - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Постановою Кабінету Міністрів України №794 від 04.06.1998 було затверджено Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі -Положення №794), згідно пункту 1 якого, персоніфікований облік полягає в збиранні, обробленні, систематизації та зберіганні передбачених законодавством про пенсійне забезпечення відомостей про фізичних осіб, що пов`язані з визначенням права на виплати з Пенсійного фонду та їх розмір за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.
Відповідно до пункту 5 Положення №794 персоніфікований облік здійснює Пенсійний фонд та його органи на місцях (далі - уповноважений орган).
Пунктами 6-7 цього Положення передбачено, що уповноважений орган з додержанням вимог статті 23 Закону України «Про інформацію» має право своєчасно одержувати в установленому порядку від фізичних осіб та роботодавців відомості, передбачені пунктом 1 цієї Постанови. Уповноважений орган створює і забезпечує функціонування єдиного державного автоматизованого банку відомостей про фізичних осіб та з цією метою організовує збирання, оброблення, систематизацію і зберігання відомостей про фізичних осіб.
З аналізу наведених вище норм вбачається, що на підставі відомостей, поданих роботодавцями і громадянами, які самостійно сплачують страхові внески, в централізованому банку даних Пенсійного фонду України на кожну застраховану особу відкривається електронна персональна облікова картка з постійним страховим номером, який відповідає персональному номеру фізичної особи з Державного реєстру фізичних осіб (ідентифікаційному номеру фізичної особи).
Персональна облікова картка застрахованої особи - документ, що централізовано зберігається у вигляді електронної таблиці Державного автоматизованого банку відомостей про застрахованих осіб у Пенсійному фонді України. Відкривається картка після реєстрації застрахованої особи в місцевому відділі Пенсійного фонду. У цій картці накопичуються та зберігаються всі відомості про доходи, перераховані внески застрахованої особи до Пенсійного фонду, а також інші відомості (про стаж, умови праці), які необхідні для правильного призначення пенсії. Зазначені відомості доповнюються щорічно відомостями від усіх роботодавців з урахуванням випадків трудової міграції та роботи за сумісництвом.
Також суд звертає увагу, що відповідно до пункту 3 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхових внесків підприємствами, установами, організаціями, громадянами до Пенсійного фонду України, а також обліку надходження і витрачання його коштів, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України №5-5 від 10.06.1994, (далі-Інструкція №5-5, чинної у спірний період) усі підприємства, у тому числі з іноземними інвестиціями, а також громадяни які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на особистій власності та виключно їхній праці, адвокати зобов`язані зареєструватись як платники внесків в органах Пенсійного фонду в районах (містах) у 10-денний строк з дня одержання свідоцтва про реєстрацію в місцевих органах державної влади, про що отримують повідомлення Фонду (додаток №1).
Згідно з пунктом 18 Інструкції №5-5 для обчислення суми внесків громадян, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на особистій власності та на виключно їхній праці, а також для адвокатів, береться оподаткований чистий доход, який вираховується як різниця між валовим доходом(виручка у грошовій та натуральній формі) і документально підтвердженими витратами, що безпосередньо пов`язані з одержанням доходу, на підставі копій податкових декларацій. Громадянам, які займаються підприємницькою діяльністю на основі патенту, нараховуються внески з тієї суми доходу, з якої визначається плата за патент.
Відповідно до пунктів 2.1, 2.2 Інструкції про порядок обчислення сплати підприємствами, установами, організаціями та громадянами страхових внесків до Пенсійного фонду України, а також обліку надходження і витрачання його коштів, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 06.09.1996 11-1 (далі- Інструкція №11-1 (чинної у спірний період), платниками обов`язкових внесків на державне соціальне страхування є суб`єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності.
Відповідно до пункту 2.9 Інструкції від 06.09.1996 №11-1 платники, перелічені в пп.2.2, 2.4 зобов`язані зареєструватись в органах Пенсійного фонду в районах (містах) за юридичною адресою, а платники ,зазначені у п. 2.7 - за постійним місцем проживання.
Системний аналіз наведених правових норм законодавства дає суду підстави для висновку, що на законодавчому рівні було передбачено зарахування до страхового (трудового) стажу для обчислення пенсій періоду здійснення підприємницької діяльності за умови сплати підприємцями страхових внесків до Пенсійного фонду України, які підлягали обов`язковій реєстрації як платники внесків в органах пенсійного фонду.
Такі висновки суду відповідають правовій позиції Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладеній у постанові від 26.10.2018 у справі №643/20104/15-а, де суд констатував, що належними доказами, якими підприємець може підтвердити свій стаж можуть бути документи про сплату страхових внесків, а саме до 01 липня 2000 року - довідка Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків, після 01 липня 2000 року - довідка із бази даних реєстру зарахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.
Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 в період з 06.12.2010р. по 24.07.2014р. провадив підприємницьку діяльність.
З листів Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 29.07.2025р. та від 13.08.2025р. вбачається, що позивач перебував на обліку в ГУ ДПС у Дніпропетровській області як ФОП з 07.12.2010р. по 23.07.2014р. Згідно інформаційно-комунікаційних систем податкового органу ОСОБА_1 в період з 01.01.2012р. по 23.07.2014р. перебував на загальній системі оподаткування. Надати інформацію щодо оподаткування за період з 07.12.2010р. по 31.12.2011р. не надається можливим. Надати інформацію щодо сплачених сум єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування ФОП ОСОБА_1 за період з 06.12.2010р. по 30.09.2013р. немає можливості. Підтвердити сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.10.2013р. по 24.07.2014 немає можливості.
Доказів, які б підтверджували сплату ФОП ОСОБА_1 в період з 06.12.2010 року по 23.07.2014 податкових зобов`язань матеріали справи не містять.
Крім того, суд зауважує позивачу, що згідно розрахунку форми РС-право йому були враховані до страхового стажу наступні періоди: з 01.09.2010 по 05.01.2011р., з 18.05.2011р. по 30.06.2011р., з 12.07.2011р. по 31.07.2011р., з 12.08.2011р. по 31.08.2011р. з 11.09.2011р. по 20.10.2011р., 27.06.2013р. по 15.11.2018р.
Відтак позовні вимоги в цій частині не підтверджені належними та допустимими доказами, з огляду на що, суд дійшов висновку про безпідставність заявлених позовних вимог в частині зарахування періоду підприємницької діяльності з 06.12.2010 року по 23.07.2014р., а рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області №045650022437 від 21 серпня 2025 року про відмову в призначені пенсії в частині неврахування до страхового стажу періоду ведення позивачем підприємницької діяльності з 06.12.2010 по 23.07.2014р. є правомірним.
Щодо позовної вимоги про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо відмови у зарахуванні до загального страхового стажу, що дає право на призначення пенсії ОСОБА_1 при призначенні пенсії періодів роботи з 23.11.1993 року по 11.11.1998 року і з 04.02.1999 року по 28.03.2002 року в Акціонерному товаристві відкритого типу «Автокомбинат-23», що розташоване в Південно-Західному адміністративному окрузі Російської Федерації, періоду навчання з 11.02.1983 року по 20.07.1983 року в міському професійно-технічному училищі №25 м. Дніпродзержинська згідно диплому НОМЕР_2 від 20 липня 1983 року, з 1 лютого 2025 року по 31 травня 2025 року в ТОВ «Автотранссервіс», суд зазначає, що право позивача було порушено не діями пенсійного органу, а його рішенням №045650022437 від 21 серпня 2025р., відтак позовна вимога в цій частині не є належним способом захисту порушеного права, а отже не підлягає задоволенню.
З урахуванням встановлених судом обставин та наявних доказів, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області №045650022437 від 21 серпня 2025 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 в частині неврахування до страхового стажу позивача періодів його роботи з 23.11.1993 по 11.11.1998, з 04.02.1999 по 28.03.2002, згідно з трудовою книжкою НОМЕР_3 від 22.07.1983 та періоду навчання з 12.02.1983 по 20.07.1983, згідно з дипломом НОМЕР_2 від 20.07.1983, та періоду роботи з 01.02.2025 року по 31.05.2025 року в ТОВ «Автотранссервіс» є протиправним та підлягає скасуванню судом, а право позивача підлягає судовому захисту шляхом зобов`язання відповідача зарахувати вказані періоди до страхового стажу та повторно розглянути питання про призначення позивачу пенсії.
За правилами частин 1 та 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
На підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до п.5 ч. 1 ст. 244 Кодексу адміністративного судочинства України під час ухвалення рішення суд вирішує питання судових витрат.
На підставі ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає за необхідне присудити на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені судові витрати у розмірі 605,60 грн. 
Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 78, 90, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області №045650022437 від 21 серпня 2025 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 в частині неврахування до страхового стажу періодів роботи  ОСОБА_1 з 23.11.1993 по 11.11.1998, з 04.02.1999 по 28.03.2002 згідно з трудовою книжкою НОМЕР_3 від 22.07.1983 та періоду навчання з 12.02.1983 по 20.07.1983 згідно з дипломом НОМЕР_2 від 20.07.1983, та періоду роботи з 01.02.2025 року по 31.05.2025 року в ТОВ «Автотранссервіс».
Зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу, що дає право на призначення пенсії, періоди роботи з 23.11.1993 року по 11.11.1998 року, з 04.02.1999 року по 28.03.2002 року згідно з трудовою книжкою НОМЕР_3 від 22.07.1983, період навчання з 12.02.1983 року по 20.07.1983 року в міському професійно-технічному училищі №25 м. Дніпродзержинська згідно з дипломом НОМЕР_2 від 20 липня 1983 року, та періоду роботи з 01.02.2025 року по 31.05.2025 року в ТОВ «Автотранссервіс».
Зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.08.2025 року про призначення пенсії, з урахуванням висновків, наведених в даному рішенні.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Стягнути на користь  ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області документально підтверджені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 605,60 грн. 
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна