Справа № 947/79/26
Провадження № 1-кп/947/663/26
ВИРОК 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.02.2026 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:
Головуючого судді – ОСОБА_1 ,
при секретарі с/з – ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора – ОСОБА_3 ,
обвинуваченого – ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12025167480000210 від 05.11.2025 року у відношенні: 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Одеської області, Татарбунарського району, с. Приморське, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 1) 12.12.2024 року вироком Київського районного суду м. Одеси за ч.1 ст.309 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік, на підставі ст.ст.75, 76 звільненого від відбування призначеного покарання с іспитовим строком на 1 рік, 2) 21.05.2025 року вироком Київського районного суду м. Одеси за ч.2 ст.307 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 6 років 15 днів, з конфіскацією всього належного йому майна на користь держави, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, – 

ВСТАНОВИВ: 

ОСОБА_4 , будучи засудженим вироком Київського районного суду м. Одеси за ч.1 ст.309 КК України, за невстановлених обставин, незаконно придбав особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої обмежено – PVP, поміщену до 4 полімерних пакетів з пазовими замками, після чого почав незаконно зберігати при собі для особистого вживання, без мети збуту.
Далі, 05.11.2025 року о 15:09 год., за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, біля будинку № 162, ОСОБА_4 був зупинений співробітниками поліції, які в нього виявили та в подальшому в ході огляду місця події вилучили чотири полімерні пакети з пазовими замками, дві скляні трубки та скляну лампочку, з нашаруванням на внутрішніх стінках, з особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої обмежено – PVP, загальним вмістом 0,81842г, які ОСОБА_4 незаконно придбав та незаконно зберігав при собі для особистого вживання без мети збуту.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.309 КК України, за кваліфікуючими ознаками – незаконне придбання та зберігання психотропної речовини, без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за цією статтею.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4  свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, та пояснив, що 05.11.2025 року був зупинений працівниками поліції, під час чого у нього було виявлено та вилучено чотири полімерні пакети з пазовими замками та предмети для вживання психотропних речовин із нашаруванням PVP, загальною масою, зазначеною у матеріалах кримінального провадження. Зазначив, що усвідомлював протиправний характер своїх дій, визнає незаконність придбання та зберігання психотропної речовини і шкоду, яку такі дії завдають суспільству. Обвинувачений повідомив, що щиро розкаюється у вчиненому, належні висновки для себе зробив, у подальшому має намір утримуватися від будь-яких протиправних дій, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних та психотропних речовин. Просив суд врахувати його щире каяття, повне визнання вини та сприяння встановленню обставин кримінального правопорушення при вирішенні питання про міру покарання.
У скоєному щиро розкаявся, просив суворо не карати, запевнив, що більше не буде вчиняти кримінальних правопорушень. Надав до суду заяву, згідно якої просив розглянути кримінальне провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України.
Беручи до уваги, що обвинувачений у судовому засіданні повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, щиро розкаявся та не заперечував фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, суд, керуючись положеннями частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України, після з`ясування думки всіх учасників судового провадження, дійшов висновку про можливість обмеження обсягу дослідження доказів.
Суд роз`яснив сторонам кримінального провадження зміст зазначеної норми закону, відповідно до якої, у разі визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні злочину та за наявності згоди сторін, суд має право не досліджувати ті докази, що стосуються фактичних обставин справи, якщо вони ніким не оспорюються, за умови, що таке обмеження не суперечить завданням кримінального провадження, визначеним статтею 2 КПК України.
Під час судового розгляду суд з`ясував, що учасники процесу не заперечують проти застосування вказаної процедури, погоджуються з тим, що фактичні обставини події встановлені достатньо повно, а визнання обвинуваченим вини не викликає сумнівів у його добровільності та усвідомленості. У зв`язку з цим суд визнав недоцільним дослідження інших доказів, окрім допиту самого обвинуваченого та вивчення матеріалів, що характеризують його особу, оскільки зазначені обставини не є спірними та підтверджуються сукупністю доказів, наявних у матеріалах кримінального провадження.
Суд окремо роз`яснив обвинуваченому правові наслідки застосування положень частини третьої статті 349 КПК України, а саме, що в такому випадку він позбавляється права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини, встановлені судом першої інстанції, оскільки вони визнаються такими, що не підлягають подальшому перегляду. Обвинувачений підтвердив, що зазначене йому зрозуміло, і наполягав на розгляді справи у скороченому порядку.
Таким чином, дотримавшись вимог кримінального процесуального закону, суд дійшов висновку, що обмеження обсягу дослідження доказів не порушує прав сторін, відповідає принципам безпосередності, змагальності та диспозитивності судового розгляду, закріпленим у статтях 22, 23, 26 КПК України, та спрямоване на забезпечення розумних строків судового провадження відповідно до статті 28 КПК України.
На підставі вищезазначеного, оцінюючи отримані в суді докази, заслухавши показання обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, які характеризують його особистість, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, за кваліфікуючими ознаками – незаконне придбання та зберігання психотропної речовини, без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за цією статтею – доведена у повному обсязі.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому суд виходить із встановленої ст.50 КК України мети кари, виправлення і запобігання вчинення нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості. При цьому суд враховує, визначені ст.65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи.
Відповідно до ст.66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Відповідно до ст.67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому  ОСОБА_4 суд враховує: суспільну небезпеку і характер вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, посередню характеристику, а також той факт, що обвинувачений  ОСОБА_4 був засуджений за кримінальні правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, однак на шлях виправлення на встав, належних висновків для себе не зробив, та знов вчинив злочин, пом`якшуючі обставини та відсутність обтяжуючих обставин, у зв`язку з чим, керуючись вимогами виваженості та справедливості, з метою виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, суд вважає, що виправлення та перевиховання  ОСОБА_4 можливо лише в умовах ізоляції від суспільства з призначенням покарання у вигляді позбавлення волі, із застосуванням ч.1 ст.71 КК України, з урахуванням додаткового покарання у виді конфіскації всього належного йому майна на користь держави.
Питання про речові докази та процесуальні витрати суд вирішує в порядку ст.ст.100 та 124 КПК України. 
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.100, 110, 124, 349, 368, 373-374, 376, 392- 395, КПК України, суд, –

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4  визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України та призначити показання у вигляді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного цим вироком покарання частково приєднати не відбуте покарання за вироком Київського районного суду м. Одеси у вигляді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі, з конфіскацією всього належного йому майна на користь держави, визначивши остаточне покарання ОСОБА_4 у вигляді 6 (шести) років 1 (одного) місяця позбавлення волі, з конфіскацією всього належного йому майна на користь держави
Запобіжний захід ОСОБА_4 в рамках вказаного кримінального провадження не обирався.
Строк відбування призначеного покарання обчислювати з моменту фактичного затримання ОСОБА_4 , для виконання цього вироку суду, згідно матеріалів особової справи.
Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави документально підтвердженні витрати на залучення експертів у сумі 10 696, 80 гривень.
Речові докази по кримінальному провадженню, а саме: 
-Електронні носії інформації, на яких зафіксовано хід та результати слідчих (розшукових) та процесуальних дій – зберігати в матеріалах справи;
-Чотири полімерні пакети з пазовими замками, дві скляні трубки та скляну лампочку, з нашаруванням на внутрішніх стінках, з особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої обмежено – PVP, загальним вмістом 0,81842г – знищити.
Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з моменту його проголошення через Київський районний суд м. Одеси.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. 
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Київського районного
суду м. Одеси                    ОСОБА_1