СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2026 року м. Харків Справа № 922/3317/25 

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Россолов В.В., суддя Гетьман Р.А. , суддя Хачатрян В.С.
за участю секретаря судового засідання Бессонової О.В.
за участю представника Акціонерного товариства "Банк Альянс" та представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Будсервіс-Днепр"

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Банк Альянс" (вх. №2507) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 17.11.2025 у справі №922/3317/25

за позовом Акціонерного товариства "Банк Альянс" (адреса: 04053, м. Київ, вул. Січових стрільців, буд. 50; код ЄДРПОУ 14360506) 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача:
Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" (адреса: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 25; код ЄДРПОУ: 00100227)
до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Будсервіс-Днепр" (адреса: 61052, м. Харків, вул. Велика Панасівська, буд. 67; код ЄДРПОУ 42516986);
2) ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 );
3) ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Криворізьке променерго" (адреса: 53003, Дніпропетровська обл., Криворізький р.-н, с. Коломійцеве, вул. Железнодорожна, буд. 3-Б; код ЄДРПОУ: 41647355)
про стягнення 54 592 544,23 грн

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Банк Альянс" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Будсервіс-Днепр", 2) ОСОБА_1 та 3) ОСОБА_2 , в якій просить суд солідарно стягнути з зазначених відповідачів станом на 01.09.2025 - 54592544,23 грн, з яких:
54369109,53 грн - відшкодування по сплаченій вимозі;
223434,70 грн - заборгованості з процентами.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 17.11.2025 у справі №922/3317/25 задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Будсервіс-Днепр" (вх. №25723 від 05.11.2025) про зупинення провадження у справі та клопотання ОСОБА_2 (вх. №26508 від 14.11.2025) про зупинення провадження у справі; зупинено провадження у справі № 922/3317/25 до закінчення розгляду Господарським судом м. Києва справи № 910/13303/25 та набрання рішенням по цій справі законної сили; зобов`язано сторін повідомити Господарський суд Харківської області про усунення обставин, що спричинили зупинення провадження у даній справі.
Ухвала суду мотивована тим, що між справою №922/3317/25, у межах якої вирішується спір про солідарне стягнення заборгованості з відповідачів на підставі договорів поруки, та справою №910/13303/25, що розглядається Господарським судом міста Києва і предметом якої є вимога про визнання недійсним договору поруки №7005-24/П-1 від 24.12.2024, існує прямий та безпосередній процесуально-правовий зв`язок. Суд виходив з того, що саме дійсність або недійсність зазначеного договору поруки є визначальною для можливості виникнення у першого відповідача зобов`язань перед позивачем, а отже - і для вирішення заявлених у цій справі позовних вимог. Оскільки в межах справи про стягнення заборгованості господарський суд позбавлений можливості розглядати вимоги про визнання договору недійсним, а питання недійсності договору поруки є предметом окремого судового провадження, результат розгляду справи № 910/13303/25 має преюдиціальне значення для даної справи. За таких обставин суд дійшов висновку про наявність об`єктивної неможливості розгляду справи №922/3317/25 до набрання законної сили рішенням у справі №910/13303/25, що відповідно до пункту 5 частини першої статті 227 та пункту 4 частини першої статті 229 ГПК України є підставою для обов`язкового зупинення провадження.
Акціонерне товариство "Банк Альянс" з відповідною ухвалою суду не погодилося, звернулося з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить її скасувати та передати справу до Господарського суду Харківської області для продовження розгляду.
В обґрунтуванні апеляційної скарги, скаржник зазначає, що:
- суд першої інстанції не довів наявності об`єктивної неможливості розгляду справи №922/3317/25, як цього вимагає пункт 5 частини першої статті 227 ГПК України. Факт розгляду іншої справи (№ 910/13303/25) щодо визнання недійсним договору поруки не свідчить про неможливість розгляду справи про стягнення заборгованості, оскільки господарський суд у межах даної справи наділений повноваженнями самостійно дослідити докази, оцінити їх та встановити всі фактичні обставини, необхідні для вирішення спору по суті;
- предметом розгляду у справі № 922/3317/25 є стягнення заборгованості в порядку регресу, а не встановлення факту недійсності договору поруки, і тому суд не був позбавлений можливості розглянути позовні вимоги без очікування результатів іншого провадження. Наявність спору щодо недійсності договору поруки не є тотожною встановленню його недійсності, а відповідно до статті 204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину, яка не була спростована на момент постановлення оскаржуваної ухвали, а отже договір поруки вважається чинним і таким, що породжує правові наслідки;
- необґрунтоване зупинення провадження призводить до затягування розгляду справи та порушення принципу розумного строку, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також суперечить завданням господарського судочинства, визначеним статтею 2 ГПК України.
Додатково скаржник посилається на висновки Верховного Суду у справах №910/17615/20 від 01.03.2024, №357/10397/19 від 14.02.2022, №910/7331/20 від 24.05.2021, №907/882/22 від 26.03.2024, №922/3666/20 від 05.10.2021.
10.12.2025 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Будсервіс-Днепр" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції – без змін.
Обґрунтовує свій відзив тим, що:
- предметом позову у справі № 922/3317/25 є виключно стягнення заборгованості, тоді як питання дійсності або недійсності договору поруки № 7005-24/П-1 від 24.12.2024 у межах цієї справи не розглядається і не може бути розглянуте з огляду на межі предмета позову та повноваження суду. Саме договір поруки є правовою та фактичною підставою для заявлення позовних вимог до нього, а можливе визнання цього договору недійсним у справі №910/13303/25 матиме прямий і визначальний вплив на можливість стягнення з нього грошових коштів. У разі встановлення недійсності договору поруки правова підстава для позову у справі № 922/3317/25 фактично відпаде;
- господарський суд у справі про стягнення заборгованості не може самостійно встановити обставини, які є предметом розгляду у справі № 910/13303/25, зокрема обставини дійсності або недійсності договору поруки, обставини волевиявлення сторін під час його укладення, а також результати можливих судових експертиз, у тому числі щодо тлумачення змісту правочину. Такі процесуальні дії, як проведення експертиз, дослідження волі сторін та встановлення підстав недійсності правочину, є можливими саме в межах справи №910/13303/25, тоді як у справі №922/3317/25 суд обмежений предметом позову і не наділений повноваженнями виходити за його межі або зобов`язувати відповідача подавати зустрічний позов;
- у разі відмови в зупиненні провадження і подальшого ухвалення рішення у справі №922/3317/25, можливе встановлення у майбутньому преюдиційних обставин у справі №910/13303/25 призведе до перегляду рішення за нововиявленими обставинами або його скасування, що суперечить принципу процесуальної економії та може призвести до тривалого інстанційного перегляду справи.
15.12.2025 від ОСОБА_2 та ОСОБА_1 надійшли відзиви на апеляційну скаргу, в якому останні просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції – без змін.

Детально рух у справі на стадії апеляційного перегляду відображено в процесуальних документах суду.
У судове засідання від 26.01.2026 з`явився представник Акціонерного товариства "Банк Альянс" та представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Будсервіс-Днепр". Інші представники сторін у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце засідання повідомлені належним чином.

Проаналізувавши матеріали справи колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила такі обставини справи.
Акціонерне товариство "Банк Альянс" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Будсервіс-Днепр", 2) ОСОБА_1 та 3) ОСОБА_2 , в якій просить суд солідарно стягнути з зазначених відповідачів станом на 01.09.2025 - 54592544,23 грн, з яких:
54369109,53 грн - відшкодування по сплаченій вимозі;
223434,70 грн - заборгованості з процентами.
Позов обґрунтовано з посиланням на порушення відповідачами наступних договорів поруки: з першим відповідачем - договору №7005-24/П-1 від 24.12.2024, з другим відповідачем №7005-24/П-2 від 24.12.2024, з третім відповідачем - №7005-24/П-3 від 24.12.2024, укладених на забезпечення зобов`язань принципала - Товариства з обмеженою відповідальністю "Криворізьке променерго", за договором про надання гарантії №7005-24 від 24.12.2024.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 15.09.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання у справі призначено на 08.10.2025; встановлено сторонам строк для подання заяв по суті спору; залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів Товариство з обмеженою відповідальністю "Криворізьке променерго".
Перший відповідач звернувся до суду з клопотанням (вх. № 25723 від 05.11.2025), в якому просить суд зупинити провадження у справі № 922/3317/25 до моменту набрання законної сили судовим рішенням у справі № 910/13303/25.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 17.11.2025 у справі №922/3317/25 задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Будсервіс-Днепр" про зупинення провадження у справі та клопотання ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі; зупинено провадження у справі №922/3317/25 до закінчення розгляду Господарським судом м. Києва справи №910/13303/25 та набрання рішенням по цій справі законної сили; зобов`язано сторін повідомити Господарський суд Харківської області про усунення обставин, що спричинили зупинення провадження у даній справі.
Означене стало підставою для звернення Фермерського господарства "Вламакс" до апеляційного суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та викладеним доводам сторін, колегія суддів виходить з наступного.
Предметом розгляду у справі №922/3317/25 є вимога Акціонерного товариства "Банк Альянс" про солідарне стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будсервіс-Днепр", ОСОБА_1 , ОСОБА_2 станом на 01.09.2025 - 54592544,23 грн, з яких: 54369109,53 грн - відшкодування по сплаченій вимозі; 223434,70 грн - заборгованості з процентами.
У зв`язку з тим, що апелянт оскаржує ухвалу суду першої інстанції про зупинення провадження у справі, то предметом апеляційного розгляду є не саме по суті вирішення спору, а перевірка законності ухвали суду першої інстанції про зупинення провадження у справі.
Таким чином, апеляційна інстанція має з`ясувати чи обґрунтовано суд першої інстанції зупинив розгляд справи на підставі паралельного розгляду справи №910/13303/25.
Зупинення провадження у справі - це тимчасове повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.
Порядок та умови зупинення провадження у справі врегульовано положеннями статей 227, 228 ГПК України, в яких наведено вичерпний перелік підстав, за яких суд, відповідно, зобов`язаний або ж має право зупинити провадження у справі.
За змістом п. 4 ч. 1 ст. 229 ГПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому п. 5 ч. 1 ст. 227 цього Кодексу, - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції керувався положеннями п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України, відповідно до якого суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Таким чином, застосовуючи наведену правову норму за вимогами статті 234 ГПК України, у мотивувальній частині ухвали має бути зазначено обґрунтування висновків, яких дійшов суд при постановленні ухвали, зокрема щодо неможливості розгляду справи.
Під неможливістю розгляду справи необхідно розуміти відсутність у господарського суду можливості самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.
Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені у цьому процесі, проте які мають значення для справи, провадження в якій зупинено. Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, чим обумовлюється неможливість розгляду справи.
Ураховуючи положення п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України, суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 17.04.2019 у справах №924/645/18 та №910/23396/16, від 15.05.2019 у справі №904/3935/18, від 20.12.2019 у справах №910/13234/18 та №910/759/19, від 29.04.2020 у справі №903/611/19, від 18.05.2020 у справі №905/1728/14 №908/4808/14, від 04.12.2020 у справі №917/514/19 та від 25.03.2021 у справі №873/148/20, від 12.05.2021 у справі №922/2838/20.
При цьому варто звернути увагу на те, що пов`язаною із цією справою є така інша справа, в якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання та оцінку доказів у цій справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини четверта, шоста статті 75 ГПК України).
Отже, для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному конкретному випадку зобов`язаний з`ясовувати: 1) як пов`язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом; 2) чим обумовлюється неможливість розгляду справи.
Аналогічний висновок викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.09.2019 у справі №922/1962/17, від 17.12.2019 у справі №917/131/19.
Як вбачається із матеріалів справи, перший та третій відповідачі обґрунтовували клопотання про зупинення провадження у справі тим, що спір у справі №922/3317/25 стосується стягнення з першого відповідача грошових коштів на підставі Договору поруки №7005-24/П-1 від 24.12.2024. Разом з тим, першим відповідачем подано до Господарського суду м. Києва позовну заяву про визнання вказаного договору поруки недійсним, та ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.11.2025 відкрито провадження у справі №910/13303/25. Наразі справа №910/13303/25 розглядається Господарським судом Дніпропетровської області в межах справи №904/5565/25 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Криворізьке Променерго.
На переконання першого відповідача, на даний час існує об`єктивна неможливість розгляду судом справи №922/3317/25 до вирішення справи №910/13303/25 оскільки справа №922/3317/25 стосується стягнення заборгованості, в межах розгляду вказаної справи неможливо розглянути вимоги про визнання недійсним Договору поруки. Тобто, предмет розгляду вказаної справи не охоплює питання визнання недійсним договору. В той же час, у справі №910/13303/25 першим відповідачем будуть вчинятись дії з метою доведення факту недійсності Договору поруки №7005-24/П-1 від 24.12.2024 дійсність якого першим відповідачем наразі заперечується.
Проаналізувавши справу №910/13303/25, судами встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Будсервіс - Днепр» звернулось до Акціонерного товариства «Банк Альянс» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Криворізьке Променерго» про визнання недійсним Договору поруки №7005-24/П-1 від 24.12.2024. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач зазначає, що ним було допущено помилку щодо обставин, які мають істотне значення при укладенні Договору поруки № 7005-24/П-1 від 24.12.2024, у зв`язку з чим просить суд визнати договір недійсним на підставі положень статті 229 ЦК України.
З огляду на викладене, суд першої інстанції задовольнив вказане клопотання відповідачів та окремо зазначив, що можливе визнання недійсним Договору поруки №7005-24/П-1 від 24.12.2024 в межах справи №910/13303/25 прямо впливає на можливість стягнення з першого відповідача грошових коштів відповідно до предмету позовних вимог у даній справі, оскільки встановлення факту недійсності договору судом може свідчити про відсутність у першого відповідача жодних зобов`язань та правових наслідків у спірних правовідносинах.
Колегія суддів не погоджується із таким висновком місцевого суду та зазначає, що сама по собі пов`язаність двох справ або потенційний вплив рішення в іншій справі на правовідносини сторін ще не є безумовною підставою для зупинення провадження. Вирішальним є питання, чи позбавлений суд можливості в межах конкретного провадження самостійно встановити та оцінити обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. Натомість із мотивувальної частини оскаржуваної ухвали не вбачається, які саме фактичні дані або юридично значимі обставини суд першої інстанції не може встановити на підставі наявних у справі доказів і в межах заявлених позовних вимог.
Схожі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 13.05.2021 у справі №917/349/20, від 23.04.2021 у справі №922/1644/20, від 11.01.2021 у справі №904/8122/17, від 04.12.2020 у справі №917/514/19, від 06.05.2020 у справі №910/15293/19.
Предметом спору у даній справі є вимоги позивача про солідарне стягнення з відповідачів 54592544,23 грн з посиланням на порушення відповідачами таких договорів поруки: з першим відповідачем - договору №7005-24/П-1 від 24.12.2024, з другим відповідачем №7005-24/П-2 від 24.12.2024, з третім відповідачем - №7005-24/П-3 від 24.12.2024, укладених на забезпечення зобов`язань принципала – третьої особи на стороні відповідачів, за договором про надання гарантії №7005-24 від 24.12.2024. Отже суд першої інстанції зобов`язаний надати оцінку правовідносинам сторін, у тому числі перевірити наявність та обсяг зобов`язань поручителів, дотримання умов договорів поруки, а також доводи сторін щодо заперечення проти позову.
Таким чином, в процесі розгляду даної справи судом має бути надана правова оцінка правовідносинам, зокрема, за договором №7005-24/П-1 від 24.12.2024, правомірності і обґрунтованості дій сторін під час його укладення та виконання його умов сторонами. Тоді як у справі №910/13303/25 розглядається питання щодо недійсності договору поруки №7005-24/П-1 від 24.12.2024 на підставі якого позивачем заявлено позовні вимоги до першого відповідача в межах справи № 922/3317/25.
З приводу даного питання, апеляційний суд звертається до висновків Верховного Суду з аналогічних питань, зокрема у справі №910/7331/20 від 24.05.2021, №907/882/22 від 26.03.2024, і зазначає, що посилання місцевого суду на те, що у справі №910/13303/25 розглядаються вимоги про визнання недійсним договору поруки №7005-24/П-1 від 24.12.2024 самі по собі не свідчать про неможливість розгляду даної справи, зважаючи на презумпцію правомірності правочину, визначену приписами статті 204 Цивільного кодексу України.
Суд першої інстанції не дав належної правової оцінки вказаній нормі та не врахував, що закріплена зазначеною статтею ЦК України презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили; у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.
З урахуванням наведеного колегія суддів зазначає, що місцевий господарський суд дійшов передчасного та помилкового висновку про наявність об`єктивної неможливості розгляду справи № 922/3317/25 до вирішення справи № 910/13303/25. Сам факт подання та розгляду позову про визнання договору поруки недійсним в іншому провадженні, навіть за умови потенційного впливу його результату на правовідносини сторін, не позбавляє суд першої інстанції можливості в межах даної справи дослідити наявні докази, надати їм належну оцінку та перевірити доводи сторін щодо наявності, обсягу й підстав відповідальності поручителів.
При цьому суд першої інстанції не навів у мотивувальній частині оскаржуваної ухвали конкретних обставин або фактів, які не могли бути встановлені ним самостійно в межах заявлених позовних вимог та на підставі поданих сторонами доказів, а також не обґрунтував, у чому саме полягає перешкода для подальшого руху процесу. 
За таких обставин зупинення провадження у справі призвело до необґрунтованого обмеження права позивача на своєчасний та ефективний судовий захист і суперечить завданням господарського судочинства та усталеній практиці Верховного Суду щодо застосування пункту 5 частини першої статті 227 ГПК України. 
Крім того, апеляційний суд зазначає, що вжиття заходів для ефективного розгляду та вирішення судового спору є обов`язком не тільки для держави, але й для осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 зі справи "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні "справедливого балансу" між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (див. Dombo Beheer B. V. v. the Netherlands, рішення від 27.10.1993, серія A, N 274, с. 19, § 33 та Ankerl v. Switzerland, рішення від 23.10.1996, Reports 1996-V, стор. 1567-68, § 38).
У цій частині суд звертається до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 09.07.2020 у справі №910/1667/19.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що висновок місцевого суду про наявність підстав для зупинення апеляційного провадження у цій справі до вирішення справи №910/13303/25 є таким, що зроблений з порушенням пункту 5 частини першої статті 227 ГПК України, а також частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У зв`язку з цим колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала не відповідає вимогам законності й обґрунтованості та підлягає скасуванню з направленням справи № 922/3317/25 до суду першої інстанції для продовження розгляду по суті.
Разом з тим, відповідачі зазначають, що у разі відмови в зупиненні провадження та ухвалення рішення у справі № 922/3317/25 до завершення розгляду справи № 910/13303/25, встановлення в подальшому преюдиційних обставин у межах останньої може зумовити перегляд ухваленого рішення за нововиявленими обставинами або його скасування в апеляційному чи касаційному порядку, що, на їх переконання, суперечить принципу процесуальної економії та створює ризик тривалого й багатоінстанційного судового розгляду.
Колегія суддів відхиляє наведені доводи відповідачів, оскільки сам по собі ризик можливого перегляду судового рішення в майбутньому не є та не може бути підставою для зупинення провадження у справі. Процесуальне законодавство пов`язує обов`язок суду зупинити провадження виключно з наявністю об`єктивної неможливості розгляду справи до вирішення іншого спору, а не з припущеннями сторін щодо можливих наслідків ухвалення рішення чи ймовірністю його подальшого перегляду.
Механізм перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами є передбаченим законом способом усунення наслідків встановлення нових юридично значимих фактів і сам по собі не свідчить про неправомірність або передчасність ухвалення рішення у справі. Навпаки, можливість такого перегляду не може підміняти вимоги пункту 5 частини першої статті 227 ГПК України та не звільняє суд від обов`язку здійснювати правосуддя в межах заявлених позовних вимог на підставі наявних у справі доказів.
Посилання відповідачів на принцип процесуальної економії також є безпідставними, оскільки цей принцип не може тлумачитися як підстава для необґрунтованого зупинення провадження та фактичного відкладення вирішення спору на невизначений строк. Навпаки, завданням господарського судочинства є своєчасний та ефективний захист порушених прав, а зупинення провадження допускається лише у виняткових випадках, коли продовження розгляду є об`єктивно неможливим, чого у даній справі судом першої інстанції належним чином встановлено не було.
За таких обставин доводи відповідачів про можливість майбутнього перегляду рішення не спростовують висновку апеляційного суду про відсутність правових підстав для зупинення провадження у справі № 922/3317/25 та не можуть бути прийняті як обґрунтування законності оскаржуваної ухвали.
Враховуючи зазначене, апеляційна скарга Акціонерного товариства "Банк Альянс" підлягає задоволенню, ухвала Господарського суду Харківської області від 17.11.2025 у справі №922/3317/25 – скасуванню. 
Керуючись статтями 269, ч.6 ст. 275, ч.1 ст.278, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Банк Альянс" задовольнити.
Ухвалу Господарського суду Харківської області від 17.11.2025 у справі №922/3317/25 скасувати.
Справу №922/3317/25 направити до Господарського суду Харківської області для подальшого розгляду.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки касаційного оскарження передбачено ст.286-289 Господарського процесуального кодексу України. 

Повна постанова складена 05.02.2026.

Головуючий суддя В.В. Россолов

Суддя Р.А. Гетьман 

Суддя В.С. Хачатрян