ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/978/26 Справа № 191/1776/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Костеленко Я. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2026 року Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого – судді: Ткаченко І.Ю.,
суддів: Пищиди М.М., Свистунової О.В.,
за участю секретаря — Триполець В.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу 
за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором
за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Акцент-Банк»
на заочне рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2025 року, -

В С Т А Н О В И В: 

11 квітня 2025 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи вимоги тим, що ОСОБА_1 звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг і підписав Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк». 19 лютого 2024 року між АТ «Акцент-Банк» і ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №АВН0СТ155101708339676336, на підставі якого відповідач отримав кредит в розмірі 60000,00 грн. строком на 12 місяців до 18 лютого 2025 року зі сплатою процентів в розмірі 85,00 % щорічно та комісії в розмірі 0,00 грн. Відповідач належним чином свої зобов`язання за кредитним договором не виконував, у зв`язку з чим, станом на 11 квітня 2025 року виникла заборгованість в загальному розмірі 92639,44 грн., яка складається з загального залишку заборгованості за тілом кредиту в розмірі 56490,69 грн.; загального залишку заборгованості за процентами в розмірі 27260,57 грн.; загального залишку заборгованості за пенею в розмірі 8888,18 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь вищезазначену суму заборгованості за кредитним договором, а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. (а.с.1-5)

Заочним рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2025 року позовні вимоги АТ «Акцент-Банк» - задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором №АВН0СТ155101708339676336 від 19 лютого 2024 року станом на 11 квітня 2025 року в розмірі 83751 (вісімдесят три тисячі сімсот п`ятдесят одна) грн. 26 коп., яка складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 56490 (п`ятдесят шість тисяч чотириста дев`яносто) грн. 69 коп. та заборгованості за процентами в розмірі 27260 (двадцять сім тисяч двісті шістдесят) грн. 57 коп., а також стягнути судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2189 (дві тисячі сто вісімдесят дев`ять) грн. 98 коп.
У задоволенні позовних вимог АТ «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за пенею - відмовлено (а.с.25-26).

В апеляційній скарзі АТ «Акцент-Банк» посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення суду в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким позов АТ «Акцент-Банк» задовольнити в повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що при відмові у стягненні заборгованості по пені суд першої інстанції послався на пункт 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, а саме у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Тобто, неустойка не застосовується до кредитів, що були укладені до 24 січня 2024 року (оскільки Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24 грудня 2023 року + 30 днів, тобто до 23 січня 2024 року, а з 24 січня вже заборона відсутня) (а.с.29-30).

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не находить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду в частині відмовлених позовних вимог. 
Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за пенею в розмірі 8888,18 грн. на даний час суперечать вимогам діючого законодавства.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Так, ст. 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
В силу статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.
Статтею 549 ЦК України унормовано, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Із положень ст. 610 ЦК України слідує, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як передбачено частиною першою ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 не виконує належним чином зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів, АТ «Акцент-Банк» просив суд стягнути з відповідача пеню.

Так, відповідно до статті 4 ЦК України, основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово виснувала, що якщо ЦК України та інший нормативно-правовий акт, який має юридичну силу закону України, містять однопредметні приписи різного змісту, то пріоритетними є приписи ЦК України (постанови від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17 (пункт 17), від 18 січня 2022 року у справі № 910/17048/17 (пункт 78), від 29 червня 2022 року у справі № 477/874/19 (пункт 69)).
Згідно пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого відповідним законом України від 24лютого 2022 року № 2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, дія якого триває до теперішнього часу.
За змістом частини другої статті 4 ЦК України основним актом цивільного законодавства України є саме Цивільний кодекс України.
Відповідно до висновків, викладених в постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2018 року у справі № 362/2159/15-ц, законодавець встановив пріоритет ЦК України у договірних відносинах. Лише у випадку відсутності регулювання на рівні ЦК України застосовується законодавство про захист прав споживачів.
З системного аналізу приписів пункту 6 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» і пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України України, який застосував суд першої інстанції, відхиляючи відповідні позовні вимоги, слід дійти висновку, що відповідні положення Закону України «Про споживче кредитування» не мають предметом свого правового регулювання правовідносини щодо нарахування пені у кредитних правовідносинах під час воєнного стану в державі, а стосуються унормування цивільного законодавства у зв`язку з іншими обставинами, – прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг».

Оскільки, як слідує з матеріалів справи і встановлено судом, пеня за кредитним договором нарахована під час дії воєнного стану, відповідач звільняється від обов`язку її сплати на користь кредитодавця АТ «Акцент-Банк».

Відтак, доводи апеляційної скарги про неправильність застосування судом норм матеріального права є безпідставними. Позивачем не враховано вищевказаних перехідних положень ЦК України та протиправно здійснено розрахунок пені, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по пені в розмірі 8888,18 грн. не підлягають задоволенню.

Таким чином, доводи апеляційної скарги в цій частині не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Відповідно до вимог статті 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Враховуючи викладене, заочне рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2025 року щодо відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по пені слід залишити без змін.

В решті заочне рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2025 року щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту не було предметом перегляду судом апеляційної інстанції та законність і обґрунтованість рішення суду в цій частині не перевірялась.

Рішення в оскарженій частині, як таке, що відповідає нормам матеріального та процесуального права повинне бути залишене без змін, а апеляційна скарга — без задоволення.

В зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення, відповідно до ст. 141 ЦПК України, сплачений апелянтом судовий збір за подання апеляційних скарг поверненню не підлягає.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, - 

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» - залишити без задоволення.

Заочне рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2025 року в частині стягнення пені - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Повний текст постанови складено 29 січня 2026 року.

Судді: