П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
27 листопада 2025 року                                                                                       м. Київ
 
Справа № 369/5488/24
            Провадження №22-ц/824/12499/2025
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
                                    судді-доповідача Стрижеуса А. М., 
                                    суддів: Поливач Л. Д., Шкоріної О. І.,
                                    
сторони:          позивач                               ОСОБА_1 
відповідач:                         ОСОБА_2 
                                               
розглянувши в порядку письмового провадженнями за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1   на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 травня 2025 року у справі за  позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів на утримання дитини, -
 
В С Т А Н О В И В:
 
В провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів на утримання дитини.
05 вересня 2025 року через канцелярію суду від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява про зупинення провадження у цивільній справі № 369/5488/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів на утримання дитини, до вирішення по суті цивільної справи № 369/5743/23 про визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 .
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 травня 2025 року заяву відповідача ОСОБА_2 про зупинення провадження у цивільній справі № 369/5488/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів на утримання дитини задоволено.
Провадження у цивільній справі № 369/5488/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів на утримання дитини, зупинено  до ухвалення рішення у цивільній справі № 369/5743/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей Боярської міської ради Київської області про визначення місця проживання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору Служба у справах дітей Боярської міської ради Київської області про визначення місця проживання дитини.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Зокрема, зазначає, що суд першої інстанції помилково вважає, що рішення у справі № 369/5743/23 про визначення місця проживання дитини має вирішальне преюдиційне значення для справи про припинення стягнення аліментів. Предметом доказування у справі про припинення аліментів є, передусім, встановлення факту, з ким фактично проживає дитина, хто її фактично утримує, та чи використовуються аліменти за цільовим призначенням.  Як зазначалося у його клопотанні про долучення доказів від 20.01.2025, підставами позову про припинення аліментів є як фактичне проживання дитини з ним та її утримання, так і обставини, пов`язані з поведінкою матері (ознаки психологічного та фізичного насильства, недбалого ставлення). Висновки експертиз від 30.04.2024 та від 16.07.2024 ці обставини детально підтверджують та аналізують.
У відзиві на апеляційну скаргу представник  ОСОБА_2 - адвокат Чернецька Г.М.  посилаючись на законність та обґрунтованість постановленої ухвали, просила апеляційну   залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.
Зазначає, що питання щодо стягнення аліментів є похідним від питання щодо визначення місця проживання дитини, оскільки при наявності судового рішення щодо визначення місця проживання дитини 50 на 50, як з батьком, так із матір`ю, питання щодо аліментів взагалі не буде стояти. Тому при відсутності наразі рішення суду, яким би було визначено місце проживання дитини, питання щодо зупинення стягнення аліментів є передчасним. Тому суд правомірно зупинив провадження у даній справі до вирішення питання щодо визначення місця проживання дитини.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 23 червня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою  ОСОБА_1   на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 травня 2025 року у справі за  позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів на утримання дитини.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 21 серпня 2025 року справу призначено до розгляду без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч.13  ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до положень частини 2 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, врахувавши аргументи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, апеляційний суд дійшов наступного висновку.
Постановляючи ухвалу суду першої інстанції виходив з того, що дослідження, оцінка та встановлення обставин у справі № 369/5743/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей Боярської міської ради Київської області про визначення місця проживання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору Служба у справах дітей Боярської міської ради Київської області про визначення місця проживання дитини, мають значення для справи № 369/5488/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів на утримання дитини, та впливають на оцінку доказів у цій справі. 
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Метою зупинення провадження у справі згідно з пунктом 6 частини першої статті 251 ЦПК України є виявлення обставин (фактів), які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому провадженні, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено. Об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи полягає у тому, що рішення суду в іншій справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у справі, провадження у якій зупинено, зокрема факти, що мають преюдиційне значення.
З огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи.
Отже, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.
Разом із тим, необхідно враховувати, що відповідно до пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
У постанові Верховного Суду України 07 жовтня 2015 року у справі № 6-1367цс15 зазначено, що «зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення. Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи. В справі, яка переглядається, суть спірних правовідносин полягає у вирішенні питання щодо правомірності звільнення з роботи позивача. Проте, вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, яка переглядається, суд на порушення вимог пункту 4 частини першої статті 201 ЦПК України не вказав конкретну іншу справу та обставину, до вирішення якої зупиняється провадження у справі, у чому саме полягає взаємозв`язок предметів розгляду інших справ, а також у чому полягає передбачена законом неможливість розгляду зазначеної справи до розгляду іншої справи, та зупинив провадження у справі усупереч принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи. При цьому суди взагалі не аналізували та не встановлювали у визначеному законом порядку, чи дійсно від наслідку розгляду іншої справи залежить прийняття рішення у зазначеній цивільній справі».
Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 01 лютого 2017 року в справі № 6-1957цс16.
Дотримання судом першої інстанції норм процесуального права не порушує доступ позивача до правосуддя і гарантує дотримання процесуальних прав обох сторін, їх право на справедливий судовий розгляд.
Доводи апеляційної скарги,  що предметом доказування у справі про припинення аліментів є, передусім, встановлення факту, з ким фактично проживає дитина, хто її фактично утримує, та чи використовуються аліменти за цільовим призначенням визнаються колегією суддів необґрунтованими, оскільки, як вірно зазначив суд першої інстанції,   встановлення обстави у справі № 369/5743/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей Боярської міської ради Київської області про визначення місця проживання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору Служба у справах дітей Боярської міської ради Київської області про визначення місця проживання дитини, мають значення для справи № 369/5488/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів на утримання дитини, та впливають на оцінку доказів у цій справі.
За таких обставин, ухвала суду першої інстанції про зупинення провадження у справі є законною та обґрунтованою, постановлена з дотриманням норм процесуального права, висновки суду відповідають обставинам справи, обґрунтовані, колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.
Враховуючи положення ст. 375 ЦПК України, колегія приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення..
Ухвалу  Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 травня 2025 року залишити без змін  .
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з  дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

 Суддя-доповідач                                                               А. М. Стрижеус
 
Судді:                                                                                   Л. Д. Поливач 
                                                                                  
О. І. Шкоріна