МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 січня 2026 р.  	№ 400/10293/25 	
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Брагар В. С. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу 

за позовом	ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,  	

до відповідача	Військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ,  	

про	визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,	

До Миколаївського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 (далі - позивач) із позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач) та просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не виплати грошового забезпечення загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 , належне йому на день смерті та за час перебування в полоні, позивачу ОСОБА_1 ;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 вчинити дію, а саме нарахувати та виплатити належне, але не отримане ОСОБА_2 до дня смерті (загибелі) та за час перебування в полоні грошове забезпечення, позивачу ОСОБА_1 .
В обґрунтування позовних вимог вказує, що її батько, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 помер у полоні держави-агресора 08.01.2024 року, тіло якого передане на підконтрольну владою України територію під час обміну тілами загиблих військовослужбовців. 06.03.2024 до військової частини НОМЕР_1 направлені документи позивача - доньки загиблого ОСОБА_1 , для виплати грошового забезпечення , належного йому на день смерті та за час перебування в полоні. На теперішній час виплата грошового забезпечення позивачу не здійснена. Триває протиправна бездіяльність щодо не виплати грошового забезпечення належне, але не отримане ОСОБА_2 до дня смерті (загибелі) його донькою - позивачем ОСОБА_1 . Тому, просить суд задовольнити позовні вимоги. 
Позовна заява залишалась без руху ухвалою від 30.09.2025 року. 
Ухвалою від 13.10.2025 року суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 
Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначає, що позивачці не було виплачено грошове забезпечення її батька оскільки нею недодано підтвердження проживання разом з ОСОБА_2 . Зазначена умова є обов`язковою для отримання грошового забезпечення загиблого військовослужбовця повнолітніми дітьми, згідно Постанови КМУ № 884 від 30.11.2016 року (в редакції чинній на час звернення позивача з заявою), а також згідно пункту 12.3 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" затвердженої Наказом Міноборони України від 11.06.2008 №260, на яку посилається Позивач. Також, відповідач зауважим, що до Постанови №884 внесені зміни згідно з Постановою КМ № 103 від 30.01.2024; в редакції Постанови КМ № 449 від 15.04.2025 яка почала застосовуватись з 1 лютого 2025 року. Так, у разі неподання визначеними особами заяв про виплату належне не виплачене грошове військовослужбовцям зазначені кошти включаються до складу спадщини з дати складення актового запису про смерть. Позивач як спадкоємиць до військової частини НОМЕР_1 із відповідною заявою не звертався. 
Дослідивши докази, суд, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач є донькою ОСОБА_2 , водія радіопеленгатора роти радіоелектронної боротьби військової частини НОМЕР_1 , який 12.04.2022 року потрапив у полон підчас вогневого зіткнення з супротивником у населеному пункті Маріуполь Донецької області та ІНФОРМАЦІЯ_1 помер у полоні держави-агресора, тіло якого передане на підконтрольну владою України територію під час обміну тілами загиблих військовослужбовців, що підтверджується матеріалами справи. 
06.03.2024 року до військової частини НОМЕР_1 направлені документи позивача - доньки загиблого ОСОБА_1 , для виплати грошового забезпечення , належного йому на день смерті та за час перебування в полоні.
Відповідачем не проведено виплату грошового забезпечення батька позивача, належного йому на день смерті та за час перебування в полоні. Тому, зазначену бездіяльність позивач вважає протиправною, у зв`язку з чим звернулась до суду з даним позовом. 
Даючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 19 Конституції України Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спеціальним законом, який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі є Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон № 2011-XII, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до частин 1, 2 статті 9 Закону № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (частина 3 статті 9 Закону № 2011-XII).
На виконання вимог абзацу 1 частини 6 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" Кабінет Міністрів України постановою від 3011.20.16 року № 884 затвердив «Порядок виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх», (Далі постанова - № 884). 
Відповідно до п. 7 Постанови № 884, (в редакції чинній на момент направлення Позивачем заяви до Відповідача) виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей.
У разі письмової відмови однієї з осіб від виплати грошового забезпечення її частка рівномірно розподіляється між іншими особами, які мають право на його одержання.
Також, У пункті 1 розділу ХХХ "Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам", затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.08.2018 № 260 закріплено, що у разі смерті (загибелі) військовослужбовця належне, але не отримане ним до дня смерті (загибелі) грошове забезпечення (у тому числі за весь місяць, у якому військовослужбовець помер (загинув)) виплачується військовою частиною, в якій перебував на грошовому забезпеченні військовослужбовець, дружині (чоловіку), а в разі якщо її (його) немає, - повнолітнім дітям, які проживали разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства-незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі та не мають дітей. У разі відсутності зазначених осіб належні суми грошового забезпечення виплачуються іншим спадкоємцям відповідно до чинного законодавства України.
В свою чергу, пунктом 12.1 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" затвердженої Наказом Міноборони України від 11.06.2008 №260 визначено, що у разі смерті (загибелі) військовослужбовця належні, але не отримані ним до дня смерті (загибелі) посадовий оклад, оклад за військовим званням і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (у тому числі за весь місяць, у якому військовослужбовець помер (загинув)) виплачуються членам його сім`ї, зазначеним у пункті 12.3 цього розділу. Якщо таких осіб немає, належні суми грошового забезпечення виплачуються іншим спадкоємцям відповідно до законодавства України.
Відповідно до пункту 12.3 Інструкції, грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі якщо її (його) немає, повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі та не мають дітей.
Пунктом 12.4 Інструкції передбачено, що членам сімей військовослужбовців, зазначених у пунктах 12.1 і 12.2 цього розділу, також виплачуються одноразові додаткові види грошового забезпечення, право на отримання яких виникло у військовослужбовців до дня смерті (загибелі) чи до дня набрання законної сили рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми чи померлими, або за час перебування їх у полоні, заручниками, інтернованими в нейтральних державах, зникнення безвісти. Не отримані військовослужбовцем у поточному році суми грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань виплачуються членам його сім`ї за їх зверненням.
З огляду на вищезазначені норми, основною умовою отримання грошового забезпечення загиблого військовослужбовця повнолітніми дітьми є саме докази які свідчать про проживання разом.
Позивач 06.03.2024 року звернулась до військової частини НОМЕР_1 з заявою та доданими до неї документами про виплату їй грошового забезпечення її батька, ОСОБА_2 (водія радіопеленгатора роти радіоелектронної боротьби військової частини НОМЕР_1 ), який 12.04.2022 року потрапив у полон підчас вогневого зіткнення з супротивником у населеному пункті Маріуполь Донецької області та ІНФОРМАЦІЯ_1 помер у полоні держави-агресора, тіло якого передане на підконтрольну владою України територію під час обміну тілами загиблих військовослужбовців.
Однак, згідно переліку зазначеного у заяві позивача від 06.03.2024 року позивачем не надавались відповідачу докази, які свідчили б про проживання позивача разом з її батьком, який є загиблим військовослужбовцем. Матеріали справи, також не містять зазначеного доказу. 
Крім того, суд вважає за необхідне зазначити про наступне. 
До Постанови №884 були внесені зміни згідно з Постановою КМ № 103 від 30.01.2024 в редакції Постанови КМу № 449 від 15.04.2025 року, яка є чинною з 01.02.2025 року.
згідно п. 6. Постанови № 884 у чинній редакції, виплата грошового забезпечення здійснюється: 
- особам, визначеним в особистому розпорядженні на випадок полону, відповідно до зазначеного розміру частки у відсотках після здійснення встановлених законом відрахувань. У разі відсутності в особистому розпорядженні на випадок полону стовідсоткового розподілу грошового забезпечення нерозподілена частка грошового забезпечення зберігається за військовослужбовцями; 
- у разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону - рівними частками в загальній сумі 50 відсотків грошового забезпечення (після здійснення встановлених законом відрахувань) - дружині (чоловіку), законним представникам малолітніх (неповнолітніх) дітей, дітям з числа осіб з інвалідністю з дитинства (незалежно від віку) або їх законним представникам та батькам військовослужбовців (крім тих із зазначених осіб, які одержують від військовослужбовців аліменти, а також батьків, позбавлених батьківських прав, за умови, що ці права не були поновлені);
- у разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону та осіб, зазначених в абзаці третьому цього пункту, - рівними частками, в загальній сумі 20 відсотків грошового забезпечення (після здійснення встановлених законом відрахувань), повнолітнім дітям, рідним братам (сестрам), законними представниками яких є військовослужбовці.
У разі неподання визначеними особами заяв про виплату належне не виплачене грошове військовослужбовцям: 
- виплачується військовослужбовцям з дня звільнення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, інтернованих у нейтральних державах; 
- включається до складу спадщини з дати складення актового запису про смерть.
Позивачем не надано до суду доказів звернення з відповідною заявою, як спадкоємця до військової частини НОМЕР_1 , враховуючи, що згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 76323633 від 22.03.2024 року, приватним нотаріусом Іскрицькою Г.В. було зареєстровано 04.03.2024 року спадкову справу № 72116931, спадкодавець - ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Оцінивши докази, які є у справі, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову.
Судові витрати покладаються на позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 19, 242 - 246, 257-262 КАС України, суд, -
ВИРІШИВ:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. С. Брагар