ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2025 року 
м. Київ
справа № 140/4811/25
адміністративне провадження № К/990/39507/25  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Тацій Л.В.,
суддів: Гриціва М.І.,  Рибачука А.І., 
розглянувши в порядку письмового провадження справу № 140/4811/25
за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.09.2025 (головуючий суддя Шавель   Р. М., судді Бруновська Н. В., Хобор Р. Б.),
УСТАНОВИВ:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
У травні 2025 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - ГУ ПФУ в Донецькій області, Управління, відповідач), у якому просив:
визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Донецькій області щодо відмови в перерахунку пенсії, ненарахуванні та невиплаті пенсії в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком відповідно до статті 54 Закону України від 28.02.1991 № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон № 796-ХІІ);
зобов`язати відповідача здійснити в межах строку звернення до суду нарахування та виплату підвищення до пенсії як особі з інвалідністю ІІ групи, пов`язаної з наслідками аварії на Чорнобильській АЕС, в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком відповідно до статті 54 Закону №   796-ХІІ у редакції Закону України від 06.06.1996 № 230/96-ВР «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон № 230/96-ВР) та провести відповідні виплати, з урахуванням раніше виплачених сум.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Волинський окружний адміністративний суд рішенням від 24.07.2025 задовольнив позов у повному обсязі.
Не погодившись з вищезазначеним рішенням суду, ГУ ПФУ в Донецькій області 22.08.2025 через підсистему «Електронний суд» подало до Восьмого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу.
Восьмий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 10.09.2025 повернув апеляційну скаргу відповідача на підставі пункту 1 частини четвертої статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), згідно з яким апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо апеляційна скарга подана особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписана, або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.
Повертаючи апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідно до частини третьої статті 55 КАС юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), або через представника.
Відповідно до пункту 31 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021 № 1845/0/15-21 (зі змінами), надання довіреності в електронній формі здійснюється засобами Електронного кабінету шляхом створення електронного документа встановленої форми, в якому визначається обсяг повноважень повіреного.
Згідно з пунктом 32 вказаного Положення довіреність в електронній формі, підписана кваліфікованим електронним підписом довірителя, надає можливість повіреному виконувати визначений довірителем перелік дій засобами Електронного суду. Повірений, якому довірителем видана довіреність в електронній формі із правом передоручення, може надати таку довіреність іншому користувачу на вчинення дій в інтересах довірителя (передоручення).
Від імені юридичної особи видавати довіреності в електронній формі мають право особи, зазначені у відомостях Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо такої юридичної особи у графі "Прізвище, ім`я, по батькові, дати обрання (призначення) осіб, що обираються (призначаються) до органу управління такої юридичної особи, уповноважених представляти юридичну особу у правовідносинах з третіми особами, або такі, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори та дані про наявність обмежень щодо представництва від імені юридичної особи". Від імені іноземної юридичної особи електронні довіреності видаватися не можуть (пункт 33 Положення).
Суд зазначив, що апеляційна скарга подана через підсистему «Електронний суд» та підписана представником Сараєвою О. Є. з використанням кваліфікованого електронного підпису зазначеної особи.
Однак, представником Сараєвою О. Є. до апеляційної скарги не надано належно оформлені документи про наявність у неї права на апеляційне оскарження судового рішення суду першої інстанції від імені ГУ ПФУ в Донецькій області.
Зокрема, надана з апеляційною скаргою у вигляді PDF-файлу фотокопія довіреності на ім`я Сараєвої О. Є. підписана кваліфікованим електронним підписом повіреного (самою Сараєвою   О.   Є.), а не довірителем, яким є начальник ГУ ПФУ в Донецькій області Рад Н. С.
Щодо наданої копії виписки з ЄДРПОУ апеляційний суд зазначив, що відомості останньої передбачають такі повноваження представника Сараєвої О. Є.: вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори тощо (без права відмови, зміни, відкликання, визнання позову, відмови від апеляційних та касаційних скарг, укладання мирової угоди) - представник.
Отже, повноваження посадових осіб діяти від імені суб`єкта владних повноважень в порядку самопредставництва підтверджуються законом, статутом, положенням, трудовим договором та за потреби посадовою інструкцію.
При цьому інститут самопредставництва не передбачає обмежень у діях особи, яка представляє інтереси юридичної особи або суб`єкта владних повноважень в порядку самопредставництва.
З огляду на викладене суд виснував, що доказів на підтвердження повноважень Сараєвої О. Є. діяти від імені ГУ ПФУ в Донецькій області в порядку самопредставництва (зокрема статуту, положення або трудового договору) до апеляційної скарги не додано.
Окрім цього, за інформацією, зазначеною у виписці з ЄДРПОУ, повноваження ГУ ПФУ в Донецькій області визначені саме як повноваження представника, що свідчить про право підписанта апеляційної скарги діяти в межах повноважень, передбачених інститутом представництва, а не інституту самопредставництва.
Крім того, апеляційний суд установив, що як посадова особа ГУ ПФУ в Донецькій області, яка має право діяти від імені останнього, Сараєва О. Є. своє посадове становище також не зазначила.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У вересні 2025 року відповідач подав касаційну скаргу на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.09.2025, у якій просить скасувати вказане судове рішення, а справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
Обґрунтовуючи касаційну скаргу, Управління, посилаючись на постанову Верховного Суду від   22.02.2024 у справі № 460/9301/23, зазначає, що самопредставництво органу державної влади можуть здійснювати будь-які фізичні особи, уповноважені на це саме відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту).
Відповідач наголосив, що при подачі апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції представником ГУ ПФУ в Донецькій області Сараєвою О. Є. було надано, окрім довіреності та витягу з Єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, скановану копію посадової інструкції, затвердженої начальником Управління, та витяг з наказу про призначення на посаду.
Крім того відповідач вказує на висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 04.12.2019 у справі № 826/5500/18, відповідно до якого:
- у разі коли до адміністративного суду звертається представник юридичної особи, закон не встановлює обов`язок засвідчення копій довіреності на представництво нотаріусом або ж безпосередньо керівником юридичної особи, що видав довіреність;
- повноваження представника юридичної особи слід вважати підтвердженими на підставі завіреної ним копії довіреності, якщо право цього представника засвідчувати своїм підписом копії документів випливає зі змісту виданої йому довіреності та за відсутності в ній відповідного застереження на вчинення певної дії.
ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Верховний Суд ухвалою від 14.10.2025 відкрив касаційне провадження у справі.
Позивач не реалізував право подати відзив на касаційну скаргу.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 298 КАС апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо апеляційна скарга подана особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписана, або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.
Специфіка представництва в адміністративному судочинстві зумовлена його публічно-правовим та офіційним характером і визначена відповідними нормами КАС.
Відповідно до частин першої та третьої статті 55 КАС сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника, крім випадку, встановленого частиною дев`ятою статті 266 цього Кодексу.
Юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), або через представника.
Аналіз наведених положень КАС дає підстави для висновку, що право на подання і підписання, зокрема, апеляційної скарги має особисто керівник, член виконавчого органу (для юридичних осіб, в яких створений такий орган) чи інша особа в порядку самопредставництва, або представник на підставі довіреності.
Частиною другою статті 57 КАС визначено, що у справах незначної складності та в інших випадках, визначених цим Кодексом, представником може бути фізична особа, яка відповідно до частини другої статті 43 цього Кодексу має адміністративну процесуальну дієздатність.
Згідно з частинами першою та третьою статті 59 КАС повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами:
1) довіреністю фізичної або юридичної особи;
2) свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна.
Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (кваліфікованим електронним підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.
Відповідно до частин шостої - восьмої цієї є статті оригінали документів, зазначених у цій статті, копії з них, засвідчені суддею, або копії з них, засвідчені у визначеному законом порядку, приєднуються до матеріалів справи.
У разі подання представником заяви по суті справи в електронній формі він може додати до неї довіреність або ордер в електронній формі, на які накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог закону та Положення про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положень, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
У разі подання представником до суду заяви, скарги, клопотання він додає довіреність або інший документ, що посвідчує його повноваження, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження на момент подання відповідної заяви, скарги, клопотання.
З огляду на імперативні вимоги статей 1, 3 КАС про те, що процесуальні повноваження суду та порядок здійснення судочинства встановлюється Конституцією України, цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, адміністративний суд, для підтвердження повноважень особи на участь в судовому процесі через самопредставництво або через представника, має право вимагати тільки ті документи, які визначені статтею 55 КАС (для підтвердження повноважень по самопредставництву) або статтею   59 КАС України (для підтвердження повноважень представника).
Проте суд не має права відмовляти у доступі до правосуддя, якщо із поданих учасником справи або його представником документів можна установити вид участі в судовому процесі та повноваження такої особи.
Крім того, вирішуючи спірні питання, які виникли у правозастосовній практиці, що стосуються представництва/самопредставництва учасників справи, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.12.2019 у справі №826/5500/18 сформувала універсальний принцип, зміст якого полягає у тому, що повернення заяв (скарг) за наявності процесуальної можливості пересвідчитись у наявності в особи повноважень на представництво під час розгляду справи (скарги) ставить під загрозу дотримання завдань адміністративного судочинства, закріплених у частині першій статті 2 КАС, а також дотримання учасниками справи строків звернення до суду та оскарження судових рішень.
У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду зазначила, що у разі коли до адміністративного суду звертається представник юридичної особи, закон не встановлює обов`язок засвідчення копій довіреності на представництво нотаріусом або ж безпосередньо керівником юридичної особи, що видав довіреність.
Трактування положень статті 59 КАС у протилежному аспекті, на думку Великої Палати Верховного Суду, є неправомірним обмеженням права на доступ до правосуддя. Наведене випливає і з практичної реалізації нотаріального посвідчення копій довіреності та (або) посвідчення копій довіреності керівником юридичної особи, що її видав, пов`язаної із настанням збитків матеріального характеру, часовими затратами та ін. Таке неправомірне обмеження права на доступ до суду полягає у надмірному формалізмі.
Повертаючись до обставин цієї справи, колегія суддів вказує на те, що апеляційну скаргу, подану через підсистему «Електронний суд», від імені ГУ ПФУ в Донецькій області підписала Сараєва   О.   Є. 
На підтвердження своїх повноважень остання надала:
копію довіреності від 28.03.2025 № 3240/08-16, видану начальником Управління Рад Наталією Сергіївною та підписану її кваліфікованим електронним підписом;
копію наказу від 02.01.2025 № 8-О про призначення Сараєвої О. Є. на посаду заступника начальника відділу представництва інтересів в судах та інших органах № 6 юридичного управління;
посадову інструкцію;
виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадський формувань.
Вказані вище документи представник відповідача надала у вигляді додатків до апеляційної скарги та засвідчила їх кваліфікованим електронним підписом.
Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадський формувань Сараєва О. Є. (повноваження: вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори тощо (без права відмови, зміни, відкликання, визнання позову, відмови від апеляційних та касаційних скарг, укладення мирової угоди)) - представник.
Довіреністю від 28.03.2025 №3240/08-16 ГУ ПФУ в Донецькій області в особі начальника уповноважило Сараєву О. Є. представляти та захищати інтереси Головного управління в органах державної влади, місцевого самоврядування, правоохоронних органах, установах, підприємствах організаціях всіх форм власності, в місцевих, апеляційних судах та Верховному Суді з усіма правами та обов`язками позивача, відповідача, третіх осіб, потерпілого, цивільного позивача, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється кримінальне провадження.
З огляду на зазначені вище правове регулювання, висновки Великої Палати Верховного Суду та надані Сараєвою О. Є. докази своїх повноважень як представника ГУ ПФУ в Донецькій області, колегія судів приходить до висновку про помилковість висновку суду апеляційної інстанції про непідтвердження повноважень останньої та, відповідно, наявності підстав для повернення апеляційної скарги.
Апеляційний суд зробив неправильний висновок, що у разі подання апеляційної скарги через підсистему «Електронний суд» повноваження представника можуть бути підтвердженні виключно довіреністю в електронній формі, створеній засобами Електронного кабінету, позаяк норма частини сьомої статті 59 КАС, передбачає право, а не обов`язок представника подати довіреність в електронній формі при поданні заяви по суті таким же способом. 
Крім того суд апеляційної інстанції помилково виходив з того, що довіреність на ім`я Сараєвої   О.   Є. підписана кваліфікованим електронним підписом повіреної (самої Сараєвої О. Є.), а не довірителем, яким є начальник ГУ ПФУ в Донецькій області Рад Н. С.
Так, згадана довіреність підписана саме кваліфікованим електронним підписом начальника Управління Рад Н. С., тоді як Сараєва О. Є. лише засвідчила її копію, що відповідає вимогам чинного законодавства.
Більше того усі вищезазначені документи (довіреність, наказ про призначення, посадова інструкція та виписка з реєстру) були наявні в матеріалах справи (а. с. 22 - 29), оскільки Сараєва   О.   Є. була представником відповідача під час розгляду справи в суді першої інстанції.
Восьмий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 26.08.2025 витребував з Волинського окружного адміністративного суду матеріали справи № 140/4811/25, які надійшли до апеляційного суду 09.09.2025 (згідно зі штампом реєстрації на супровідному листі; а. с. 61). 
Відтак докази на підтвердження повноважень представника ГУ ПФУ в Донецькій області були в розпорядженні суду апеляційної інстанції на момент вирішення питання про відкриття апеляційного провадження, що ще раз підтверджує помилковість повернення апеляційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 298 КАС.
Відповідно до частини першої статті 353 КАС підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
Підсумовуючи викладене, ухвала Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.09.2025 підлягають скасуванню, а справа - направленню для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 356, 359 КАС, Верховний Суд
У Х В А Л И В:
Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області задовольнити.
Ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.09.2025 скасувати.
Справу № 140/4811/25 направити до Восьмого апеляційного адміністративного суду для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді	Л.В. Тацій М.І. Грицiв   А.І. Рибачук