Номер справи 175/33/26
Номер провадження 1-кп/175/7/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 січня 2026 року селище Слобожанське
Дніпровський районний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 
розглянув у спрощеному провадженні кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за №12025047160000266 від 08.12.2025, з обвинувальним актом відносно:
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Дніпропетровськ, громадянин України, освіта середня спеціальна, не одружений, військовослужбовець вч НОМЕР_1 , сержант, зареєстрований АДРЕСА_1 , проживає АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України раніше не судимий, 
обвинуваченого в скоєнні кримінальних проступків, передбачених ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, проходячи її в посаді начальника відділення автоматизованих засобів управління групи рухомих засобів зв`язку вузла зв`язку та інформатизації військової частини НОМЕР_1 , маючи прямий протиправний умисел, направлений на використання завідомо підробленого документу - посвідчення водія, який видається установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права керування транспортними засобами категорій «В», «С», та подальше його використання під час керування транспортними засобами, а також прямий кримінально-протиправний умисел, направлений на сприяння вчиненню цього кримінального правопорушення - підроблення офіційного документу, який видається установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права, з метою та наміром його подальшого використання, в середині вересня 2022 року (більш точну дату та час під час проведення дізнання встановити не надалося можливим), знаходячись за місцем мешкання: АДРЕСА_2 , за допомогою мережі «Інтернет», в додатку «ОLХ», замовив у невстановленої дізнанням особи за винагороду у сумі 5 000, 00 грн завідомо підроблене посвідчення водія категорій «В», «С» із серійним номером НОМЕР_2 , виданий 07.08.2002 ДАІ МВС-УВС Дніпропетровський МРЕВ-2 на ім`я « ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 », до якого були внесені завідомо неправдиві відомості про отримання особою права керувати транспортними засобами вказаних вище категорій. 
При цьому ОСОБА_2 безпосередньо сприяв підробленню офіційного документа шляхом надання невстановленій в ході дізнання особі засобів для його підроблення - своїх особистих анкетних даних (прізвища, ім`я, по-батькові, числа, місяця, року народження, особистого підпису, фотокартки із зображенням обличчя), через особисте листування в додатку «ОLХ» зі свого мобільного телефону, виступивши таким чином пособником в підробленні офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права, з метою використання його іншою особою шляхом надання засобів вчинення цього кримінального правопорушення. 
Вказаний підроблений офіційний документ в кінці вересня 2022 року (більш точну дату та час під час проведення дізнання встановити не надалося можливим) ОСОБА_2 придбав через відділення АТ «Укрпошта» за адресою: вул. Польова, буд. 58, с.Сурсько-Литовське, Дніпровський район Дніпропетровської області, шляхом отримання посилки від невстановленої дізнанням особи, з післяплатою в сумі 5 000 грн, із завідомо підробленим документом, а саме-посвідченням водія категорій «В», «С» із серійним номером НОМЕР_2 , виданий 07.08.2002 ДАІ МВС-УВС Дніпропетровський МРЕВ-2 на ім`я « ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 », до якого внесені завідомо неправдиві відомості про отримання ним права керування транспортними засобами категорій «В», «С» у виготовленні якого ОСОБА_2 виступив безпосереднім пособником та яке залишив собі, отримавши з цього моменту можливість його подальшого використання під час керування транспортними засобами.
В подальшому ОСОБА_2 , продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, направлений на використання завідомо підробленого документа, 08 грудня 2025 року, близько 14 години 00 хвилин, перебуваючи на дитячому майданчику за адресою: Дніпропетровська обл., Дніпровський район, Дніпропетровська обл., с. Сурсько-Литовське вул. Тиха біля буд. 1, де був зупинений працівниками поліції за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 175-1 КУАП, для складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, та на виконання законної вимоги надати документ який підтверджує особу, з метою посвідчення своєї особи та уникнення адміністративної відповідальності, в порушення «Положення про порядок видачі посвідчення водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року № 340, надав поліцейському сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 1 Дніпровського РУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області завідомо підроблений документ, а саме - завідомо підроблене посвідчення водія категорій «В»,«С» із серійним номером НОМЕР_2 , виданий 07.08.2002 ДАІМВС-УВС Дніпропетровський МРЕВ-2 на ім`я « ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 », тим самим умисно та протиправно використав завідомо підроблений документ, бланк якого не відповідає за способами друку та спеціальними елементами захисту аналогічним бланкам посвідчень водія, що знаходяться в офіційному обігу на території України.
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні надійшов до суду з клопотанням прокурора про розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, заявою обвинуваченого щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами та згоди з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні.
Згідно ч. 2 і ч. 3 ст.381КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду у судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно з загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.
Судом встановлено, що відповідно до ст.12 КК України ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 та ч.4 ст. 358 КК України. 
При цьому, під час досудового розслідування обвинувачений подав заяву, в якій зазначив, що йому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Крім того, у заяві ОСОБА_2 у присутності захисника погодився на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні, вказав, що його згода на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без його участі є добровільною.
Вивчив подані прокурором разом з обвинувальним актом матеріали досудового розслідування, суд не вбачає підстав для самообмови обвинуваченим, оскільки його позиція на стадії досудового розслідування не змінювалася, під час досудового розслідування обвинуваченому був призначений захисник, будь - яких зауважень, заперечень, скарг на дії співробітників поліції під час досудового розслідування сторона захисту не подавала.
Враховуючи, що ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні кримінальних проступків, подав заяву, в якій вину у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 та ч. 4 ст.358 КК України визнав повністю, встановлені під час дізнання обставини не оспорює і згоден з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку без його участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, з урахуванням заяв та клопотань інших учасників кримінального провадження, суд доходить висновку, що обвинувальний акт може бути розглянутий в спрощеному порядку без проведення судового розгляду за відсутності учасників судового провадження.
Відповідно до частини 4 ст.107 КПК України за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження у суді не здійснюється.
Отже, оцінив досліджені у судовому засіданні докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд доходить висновку, що ОСОБА_2 винуватий у вчиненні кримінальних проступків і його дії правильно кваліфіковані за ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК України, як пособництво в підробленні документа, який видається установою, яка має право видавати такий документ, і який надає права, з метою використання його іншою особою, та як використання завідомо підробленого документа за ч.4 ст. 358 КК України.
При визначенні виду та міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а саме: ОСОБА_2 вчинив кримінальні проступки, за місцем служби характеризується негативно, раніше не судимий.
Обставиною, що пом`якшує покарання суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
За таких обставин, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_2 покарання у виді штрафу в межах, передбачених санкціями відповідних частин статті 358 КК України.
На думку суду дане покарання є необхідним і достатнім для перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, що цілком відповідає тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого.
У статті 49 КК України визначені строки давності, що за змістом становлять проміжки часу, у разі спливу яких з моменту вчинення кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили особа звільняється від кримінальної відповідальності. Передбачаючи в цих випадках відмову держави від застосування заходів кримінальної репресії, законодавець виходить із того, що з плином часу вчинене в далекому минулому діяння перестає бути показником соціальної небезпечності особи, а тривала законослухняна поведінка людини в подальшому свідчить про її виправлення. В цьому разі притягнення особи до кримінальної відповідальності не узгоджується з принципом гуманізму та є недоцільним.
Частиною першою статті 49 КК України встановлено диференційовані строки давності, тривалість яких є пропорційною тяжкості кримінального правопорушення й суворості покарання.
Частина друга зазначеної статті передбачає, що перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років.
У правовому висновку Великої Палати Верховного Суду від 01.01.2023 року у справі № 735/1121/20 йдеться про те, що встановлені ч.2ст.49 КК України загальні строки мають преклюзивний характер і спрямовані на недопущення застосування щодо людини заходів кримінальної репресії через нерозумно тривалі проміжки часу. Адже в іншому разі зупинення диференційованих строків у випадках, коли підозрюваний, обвинувачений переховується від розслідування та суду впродовж багатьох років, продовжувало б їх на необмежений час з можливістю покарання особи за кримінальні правопорушення, вчинені в далекому минулому, впродовж усього життя - як тільки вона потрапить у поле зору правоохоронних органів.
Судом визнано доведеним, що кримінальний проступок, передбачений ч.5 ст. 27, ч.1 ст.358 КК України, мав місце у вересні 2022 року (більш точного часу та дати вчинення кримінального проступку досудовим розслідуванням не встановлено). Кримінальний проступок, передбачений ч.4 ст.358 КК України, вчинено 08.12.2025, відомості до ЄРДР внесено 08.12.2025, тобто після закінчення загального трирічного строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.358 КК України.
Отже на момент ухвалення вироку закінчився загальний строк давності притягнення ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.358 КК України.
За таких обставин, суд вважає, що за відсутності відповідних клопотань сторони захисту ОСОБА_2 підлягає звільненню від покарання за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.5 ст. 27, ч.1 ст.358 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі, запобіжні заходи, не застосовувалися.
Згідно з ч. 2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Питання щодо речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 381- 382, 368, 370, 374 КПК України,-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_2  визнати винуватим у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України та призначити йому покарання:
-за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358КК України у виді штрафу в розмірі двісті неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень.
На підставі п.2 ч.1 ст.49, ч.4 ст.74 КК України звільнити  ОСОБА_2 від покарання за ч.5 ст. 27 ч.1 ст.358 КК України у зв`язку із закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
-за ч. 4 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Стягнути з  ОСОБА_2 витрати на залучення експерта в розмірі 3119 (три тисячі сто дев`ятнадцять) грн 90 коп.
Речові докази: посвідчення водія серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_2 у полімерному спецпакеті, диск із записами з нагрудної камери поліцейського – залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду через Дніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення виключно з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.
Відповідно до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1