Справа №592/19976/25
Провадження №2-а/592/21/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
02 лютого 2026 року        м.Суми 
Ковпаківський районний суд м. Суми у складі: головуючого – судді Алфьорова А.М., за участю секретаря – Літовченко С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області старшого лейтенанта поліції Баглика Дмитра Сергійовича, Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, свої вимоги обґрунтовує тим, що інспектором 1 взводу 1 роти 1 батальйону УПП в Сумській області Багликом Д.С. було винесено відносно нього постанову серія ЕНА № 6244324 від 29.11.2025 р. за нібито вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП та наклав адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20400 грн. Вважає зазначену постанову незаконною та просить її скасувати. З оскаржуваної постанови вбачається, що 29.11.2025 р. о 09 год. 31 хв. він керуючи транспортним засобом VOLKSWAGEN Transporter, реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснив рух на вимкнений сигнал додаткової секції світлофора. При перевірці документів було встановлено, що він нібито був позбавлений права керування транспортним засобом відповідної категорії, чим порушив п.п. 2.1 А Правил дорожнього руху України. На момент зупинки він виконував термінове бойове завдання, оскільки є військовослужбовцем, тому інспектор поліції не уповноважений був розглядати справу на місці та виносити оскаржувану постанову. Просить суд: скасувати постанову серії ЕНА № 6244324 від 29.11.2025 р.
У судове засідання позивач Євсєєв В.Ю. не з`явився.
Представник Департаменту патрульної поліції у судове засідання не з`явився, надали відзив на позовну заяву, просили відмовити у задоволенні позову.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.
Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ здійснюється на засадах змагальності сторін, а згідно ч. 1 ст. 77 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Судом було встановлено, що 29.11.2025 р. інспектором 1 взводу 1 роти 1 батальйону УПП в Сумській області Багликом Д.С. було винесено відносно нього постанову серія ЕНА № 6244324 від 29.11.2025 р. за нібито вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП та наклав адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20400 грн., що підтверджується копією відповідної постанови.
З оскаржуваної постанови вбачається, що 29.11.2025 р. о 09 год. 31 хв. ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом VOLKSWAGEN Transporter, реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснив рух на вимкнений сигнал додаткової секції світлофора. При перевірці документів було встановлено, що він нібито був позбавлений права керування транспортним засобом відповідної категорії, чим порушив п.п. 2.1 А Правил дорожнього руху України.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).
Положеннями пунктів 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно п. 2.4 ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.
Статтею 9 КУпАП зазначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Водночас, пунктом 2 ч.1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» (далі Закон) вказано, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.
Перелік підстав для зупинки транспортного засобу наведений у ст. 35 Закону. 
Зазначений перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.
Так, п.п.1,3 ч.1 вказаної статті визначено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху або якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення тощо.
Частиною другою цієї ж статті передбачено, що поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.
Аналіз наведених вище положень нормативно-правових актів дає підстави для висновку, що поліцейський має право вимагати у водія пред`явлення документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що така особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав) та безпосередньо при оформленні дорожньо-транспортної пригоди. 
У випадку, якщо поліцейський належним чином не зафіксував факту порушення особою Правил дорожнього руху, вимоги відповідної посадової особи про пред`явлення водієм документів є неправомірними.
Наведена правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постановах від 15.03.2019 року по справі №686/11314/17 та від 22.10.2019 року по справі №161/7068/16-а.
З матеріалів справи вбачається, що підставою для зупинки транспортного засобу Volkswagen Transporter, реєстраційний номер НОМЕР_1 , стало порушення правил проїзду на вимкнений сигнал додаткової секції світлофора (п. 8.7.3 «з»), відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП, однак відносно позивача не виносилась постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за невиконання водієм вимог п. 8.7.3 Правил дорожнього руху України, яке пред`являлось позивачу перед прийняттям оскаржуваної постанови.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ здійснюється на засадах змагальності сторін, а згідно ч. 1 ст. 77 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Доказом вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення зазначено наявний в матеріалах адміністративної справи відеозапис з нагрудної камери інспектора поліції.
Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» (далі Закону) передбачено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото - і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото - і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Тобто, положення Закону надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.
Суд звертає увагу на те, що наданий інспектором поліції до суду відеозапис не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а саме проїзду на вимкнений сигнал додаткової секції світлофора (п. 8.7.3 «з» Правил дорожнього руху), відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП, а лише містить процесуальну послідовність винесення оскаржуваної постанови.
Таким чином, інспектор належним чином не зафіксував та не довів належними і допустимими доказами факту невиконання водієм вимог п. 8.7.3 «з» Правил дорожнього руху України, тому вимоги інспектора про пред`явлення документів є незаконними, а отже в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 4 ст. 126 КУпАП.
Згідно останньої правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 22 жовтня 2019 року по справі №161/7068/16-а поліцейський має право вимагати у водія пред`явлення документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що така особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав).
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Стаття 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
На думку суду, оскільки інспектор не зафіксував в установленому законом порядку порушення водієм транспортного засобу п. 8.7.3 «з» Правил дорожнього руху України (проїзду на вимкнений сигнал додаткової секції світлофора), тому вимога інспектора про зупинку транспортного засобу та пред`явлення документів є не доведеною.
Матеріали вказаної адміністративної справи не містять належних доказів для притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 4 ст. 126 КУпАП з урахуванням вищевикладених обставин.
Керуючись ст.ст. 126, 251, 280, 288 і 293 КУпАП, ст.ст. 8-9, 72-77, 241, 242-246, 250 КАС України, суд, 
В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора 1 взводу 1 роти 1 батальйону управління патрульної поліції в Сумській області старшого лейтенанта поліції Баглика Дмитра Сергійовича, Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності – задовольнити.
Постанову інспектора 1 взводу 1 роти 1 батальйону управління патрульної поліції в Сумській області старшого лейтенанта поліції Баглика Дмитра Сергійовича від 29.11.2025 р. серія ЕНА № 6244324 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП – скасувати.
Закрити адміністративне провадження по справі про адміністративне правопорушення за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень – Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) судовий збір у сумі 605 грн. 60 коп., а у разі відсутності в Департаменті патрульної поліції відкритих рахунків в органах Казначейства стягнути судові витрати з Державного бюджету України.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Другого апеляційного адміністративного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом десяти днів з дня його проголошення, з одночасним надісланням його копії до суду апеляційної інстанції. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо було подано апеляційну скаргу рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.   

Суддя        Андрій АЛФЬОРОВ