Постанова
Іменем України
 
09 грудня 2025 року
м. Київ
 
справа № 463/7886/22
провадження № 61-13932 св 23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
судді-доповідача - Пророка В. В.,
суддів:          Калараша А. А., Петрова Є. В.,
 
учасники справи:
позивач	-	ОСОБА_1 ,	
відповідач	-	Львівське комунальне підприємство «Львівавтодор»,	
 
розглянувши на стадії попереднього розгляду в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Львівського комунального підприємства «Львівавтодор» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,
 
за касаційною скаргою  ОСОБА_1 , подану його представником - адвокатом Шпунтом Мар`яном Богдановичем, на рішення Личаківського районного суду міста Львова від 10 березня 2023 року, ухвалене суддею Рудаковим Д.І., та постанову Львівського апеляційного суду від 31 липня 2023 року, прийняту колегією суддів у складі Цяцяка Р.П., Ванівського О.М., Шеремета Н.О., встановив
 
ІСТОРІЯ СПРАВИ
 
Короткий зміст вимог учасників справи
 
1.         У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив: скасувати наказ Львівського комунального підприємства «Львівавтодор» (далі - ЛКП «Львівавтодор») від 03 жовтня 2022 року № 1661-к про звільнення його з роботи; поновити його на посаді провідного інженера відділу з паркування ЛКП «Львівавтодор»; стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу; стягнути з ЛКП «Львівавтодор» на свою користь 300 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.
 
2.         Позов мотивований тим, що  ОСОБА_1 згідно з наказом № 06-к від 03 січня 2012 року був прийнятий на роботу в ЛКП «Львівавтодор» на посаду інженера першої категорії відділу з паркування. Наказом № 429-к від 19 квітня 2021 року ОСОБА_1 було переведено на посаду «провідного інженера відділу з паркування» ЛКП «Львівавтодор». Однак, наказом № 1250-к від 18 липня 2022 року «Щодо змін в організації праці, скороченні чисельності та штату працівників» із штатного розпису було виведено дві посади «провідного інженера відділу паркування», а наказом № 1661-к від 03 жовтня 2022 року ОСОБА_1 було звільнено з посади «провідного інженера відділу з паркування» ЛКП «Львівавтодор» у зв`язку зі скороченням згідно з пунктом 1 статті 40 Кодексу законів про працю України (далі ? КЗпП України).Таке звільнення з роботи ОСОБА_1 вважає незаконним та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки відповідачем не було дотримано вимог частини третьої статті 49-2 КЗпП України та не запропоновано ОСОБА_1 усіх вакантних посад на підприємстві, не враховано стаж роботи  ОСОБА_1 , його кваліфікаційний рівень та професійний досвід роботи у порівнянні з іншими працівниками, які залишилися на роботі.
 
Короткий зміст судових рішень судів попередніх інстанцій
 
3.         Рішенням Личаківського районного суду міста Львова від 10 березня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.
 
4.         Постановою Львівського апеляційного суду від 31 липня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником - адвокатом Шпунтом М. Б., залишено без задоволення, а рішення Личаківського районного суду міста Львова від 10 березня 2023 року - без змін.
 
5.         Суд першої інстанції мотивував своє судове рішення тим, що твердження ОСОБА_1 про те, що ним було подано заяви про переведення, котрі відповідач не взяв до уваги, не відповідають дійсним обставинам справи та спростовуються письмовими доказами. Крім того, судом досліджено питання щодо наявності чи відсутності у ОСОБА_1 переважного права на залишення на роботі та встановлено посаду, яку займав позивач: «Провідний інженер відділу паркування». При цьому з матеріалів справи вбачається, що вказана посада виведена зі штатного розпису. Таким чином, відсутні підстави вважати, що відповідачем порушено норми КЗпП України. 
 
6.         Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції.
 
Встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи
 
7.         Згідно з наказом №06-к від 03 січня 2012 року    ОСОБА_1 прийнятий на роботу в ЛКП «Львівавтодор» на посаду інженера першої категорії відділу з паркування. 
 
8.         Наказом № 429-к від 19 квітня 2021 року ОСОБА_1 переведено на посаду «провідного інженера відділу з паркування» ЛКП «Львівавтодор».
 
9.         Відповідно до наказу № 1250-к від 18 липня 2022 року «Щодо змін в організації праці, скорочення чисельності та штату працівників», з метою вдосконалення роботи підприємства, оптимізації робочих місць, зменшення витрат на заробітну плату працівників, приведення найменування посад у відповідність до Національного класифікатора України ДК 003:2010 «Класифікатор професій», на підставі листа від 18 липня 2022 року 
№ 4-37-35 департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради про погодження зміни до штатного розпису та структури підприємства, виведено із штату підприємства посади, зокрема провідного інженера відділу з паркування - 2 шт. од. В результаті проведених змін в організації праці та оптимізації робочих місць загальна кількість штатних одиниць становить 422,5, що зменшує штат на 5,25 шт. од.
 
10.      Наказом № 1661-к від 03 жовтня 2022 року ОСОБА_1 звільнено з посади «провідного інженера відділу з паркування» ЛКП «Львівавтодор» у зв`язку зі скороченням згідно з пунктом 1 статті 40 КЗпП України.
 
11.      Відповідно до наказу ЛКП «Львівавтодор» від 12 серпня 2022 року № 1384-к затверджено зміни до штатних розписів, які вводилися в дію з 05 жовтня 2022 року. 
 
12.      Згідно з наказом ЛКП «Львівавтодор» від 19 липня 2022 року № 106 створено комісію з визначення осіб, які мають переважне право на залишення на роботі або щодо яких встановлено обмеження на звільнення.
 
13.      Відповідно до протоколу від 22 листопада 2022 року засідання комісії з визначення осіб, які мають переважне право на залишення на роботі або щодо яких встановлено обмеження на звільнення, ОСОБА_1 в таке коло осіб не включений.
 
14.      Відповідно до повідомлень про заплановане вивільнення ЛКП «Львівавтодор» №1 від 02 серпня 2022 року, повідомлення про заплановане вивільнення від 08 серпня 2022 року, повідомлення про заплановане вивільнення від 30 серпня 2022 року, повідомлення про заплановане вивільнення від 07 вересня 2022 року, повідомлення про заплановане вивільнення від 29 вересня 2022 року працівникові ОСОБА_1 була запропонована інша робота на вакантних посадах ЛКП «Львівавтодор». Від запропонованих посад працівник відмовився.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
 
15.      У вересні 2023 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга  ОСОБА_1 , подана засобами поштового зв`язку 21 вересня 2023 року його представником - адвокатом Шпунтом М. Б., на рішення Личаківського районного суду міста Львова від 10 березня 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від 31 липня 2023 року, в якій заявник просить скасувати оскаржувані судові рішення і передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Рух справи в суді касаційної інстанції 
 
16.      Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 вересня 2023 року суддею-доповідачем, для розгляду справи № 463/7886/22, визначено Пророка В. В. , судді, які входять до складу колегії: ОСОБА_3., Петров Є. В.
 
17.      На підставі розпорядження керівника секретаріату Касаційного цивільного суду від 28 вересня 2023 року призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями у зв`язку із увільненням від роботи судді ОСОБА_3 на період мобілізації до Збройних Сил України в Сили територіальної оборони на підставі повідомлення судді Пророка В. В.
 
18.      Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 вересня 2023 року суддею-доповідачем, для розгляду справи № 463/7886/22, визначено Пророка В. В., судді, які входять до складу колегії: Грушицький А. І., Петров Є. В.
 
19.      Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року, після усунення недоліків касаційної скарги, відкрите касаційне провадження і витребувані матеріали справи з Личаківського районного суду міста Львова.
 
20.      28 листопада 2024 року справа № 463/7886/22 надійшла до Верховного Суду.
 
21.      На підставі розпорядження керівника секретаріату Касаційного цивільного суду від 11 вересня 2025 року призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями на підставі службової записки судді Пророка В. В.
 
22.      Протоколами повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 вересня 2025 року суддею-доповідачем, для розгляду справи № 463/7886/22, визначено Пророка В. В., судді, які входять до складу колегії: ОСОБА_3., Петров Є. В.
 
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
 
(1)   Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
 
23.      З урахуванням змісту касаційної скарги ОСОБА_1 оскаржує зазначені судові рішення на підставі пунктів 1 та 4 (пункт 1 частини третьої статті 411 ЦПК України) частини другої статті 389 ЦПК України.
 
24.       ОСОБА_1 вважає, що судами попередніх інстанцій прийнято оскаржувані судові рішення без урахування правових висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі № 800/538/17,Верховного Суду від 09 квітня 2020 року у справі № 310/1184/18, від 10 квітня 2020 року у справі № 328/2138/17, від 08 квітня 2020 року у справі № 450/187/17, від 07 квітня 2021 року у справі № 946/6628/19, від 21 квітня 2021 року у справі № 723/822/20, від 27 липня 2022 року у справі № 234/4623/20, від 01 грудня 2021 року у справі № 465/3017/19, від 07 грудня 2022 року у справі № 297/377/18, від 06 червня 2022 року у справі № 308/12811/19, від 10 листопада 2022 року у справі № 525/983/21, від 30 вересня 2021 року у справі № 756/936/18, від 02 червня 2021 року у справі № 359/1805/19, від 30 серпня 2023 року у справі № 161/15539/22, від 09 серпня 2023 року у справі № 750/4570/22, від 14 вересня 2022 року у справі № 629/2612/20.
 
25.      Крім того, заявник зазначає, що суди попередніх інстанцій не дослідили належним чином докази у справі.
 
26.      Верховний Суд не бере до уваги ті доводи, які не стосуються касаційного перегляду оскаржуваного судового рішення, у тому числі в межах вимог, встановлених статтею 400 ЦПК України.
 
(2)   Позиція інших учасників справи
 
27.      У листопаді 2023 року до Верховного Суду надійшов відзив ЛКП «Львівавтодор», у якому, посилаючись на необґрунтованість касаційної скарги та обґрунтованість і законність оскаржуваних судових рішень, ЛКП «Львівавтодор» просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.
 
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
 
(1)       Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій
 
28.      Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення (частини перша та шоста статті 43 Конституції України).
 
29.      Відповідно до статті 5-1 Кодексу законів про працю України (далі ? КЗпП України) держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.
 
30.      Право громадян на працю забезпечується державою, а трудовий договір може бути розірваний лише з підстав і в порядку, передбаченому трудовим законодавством (статті 2, 36, 40, 41 КЗпП України).
 
31.      Пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках змін в організації виробництваі праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.
 
32.      Відповідно до частини третьої статті 64 Господарського кодексу України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.
 
33.      За загальним правилом, суд не може вдаватися до обговорення та оцінки питання про доцільність скорочення штату та чисельності працівників, оскільки право визначати чисельність і штат працівників належить власнику або уповноваженому ним органу (висновки Верховного Суду у постановах від 16 січня 2018 року у справі № 519/160/16-ц, від 06 лютого 2018 року у справі № 696/985/15-ц, від 12 червня 2019 року у справі № 297/868/18, від 28 квітня2021 року у справі № 373/2133/17, від 27 травня 2021 року у справі № 201/6689/19).
 
34.      Разом з тим, суд, вирішуючи відповідні трудові спори, з дотриманням принципів диспозитивності цивільного судочинства і змагальності сторін, перевіряє наявність законних підстав для звільнення, дотримання порядку (процедури) звільнення, зокрема і відсутність дискримінації при звільненні.
 
35.      Згідно з частиною другою статті 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.
 
36.      Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації (частина третя статті 49-2 КЗпП України).
 
37.      У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі № 800/538/17, на яку посилається заявник, зазначено, що за приписами частини першої статті 40, частин першої та третьої статті 49-2 КЗпП України вбачається, що власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов`язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації. Тобто, роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, які відповідають зазначеним вимогам, що існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. З огляду на викладене, оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом усього періоду і існували на день звільнення.
 
38.      Розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП, суди мають з`ясувати питання про те, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за два місяці про наступне вивільнення. Роботодавець зобов`язаний запропонувати працівнику, який вивільнюється, всі наявні вакансії та роботи, які може виконувати працівник, тобто ті посади, які відповідають кваліфікації працівника.
 
39.      Схожі за своїм контекстом правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 331/8965/15-ц, від 25 лютого 2020 року у справі № 310/9675/18, на які містяться посилання у касаційній скарзі.
 
40.      Звільнення працівника з підстав, не передбачених законом, або з порушенням установленого законом порядку свідчить про незаконність такого звільнення та тягне за собою поновлення порушених прав працівника. За змістом частини першої статті 235 КЗпП України працівник підлягає поновленню на попередній роботі у разі незаконного звільнення, під яким слід розуміти як звільнення без законної підстави, так і звільнення з порушенням порядку, установленого законом.
 
41.      Судами попередніх інстанцій встановлено, та підтверджується матеріалами справи, що у ЛКП «Львівавтодор» мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема було скорочено посаду, яку займав позивач, що є визначеною пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України підставою для звільнення. 
 
42.      Так, наказом директора ЛКП «Львівавтодор» від 18 липня 2022 року № 1250-к «Щодо змін в організації праці, скорочення чисельності та штату працівників», з метою вдосконалення роботи підприємства, оптимізації робочих місць, зменшення витрат на заробітну плату працівників, приведення найменування посад у відповідність до Національного класифікатора України ДК 003:2010 «Класифікатор професій», на підставі листа від 18 липня 2022 року № 4-37-35 департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради про погодження зміни до штатного розпису та структури підприємства, виведено із штату підприємства посади, зокрема провідного інженера відділу з паркування - 2 шт.од. В результаті проведених змін в організації праці та оптимізації робочих місць загальна кількість штатних одиниць становить 422,5, що зменшує штат на 5,25 шт.од.
 
43.      Перевіряючи дотримання відповідачем норм законодавства, що регулюють порядок вивільнення працівника, судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 був попереджений про скорочення його посади 02 серпня 2022 року не пізніше ніж за два місяці до дати звільнення, яке відповідно до наказу № 1661-к відбулося 03 жовтня 2022 року, тобто з дотриманням строку, визначеного статтею 49-2 КзпП України.
 
44.      Крім того, 02 серпня 2022 року ОСОБА_1 було запропоновано розглянути можливість переведення на іншу посаду та роз`яснено, що у разі відмови від переведення на одну із запропонованих посад його буде звільнено по закінченню двомісячного терміну.
 
45.      Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, з 02 серпня 2022 року по момент звільнення ЛКП «Львівавтодор» неодноразово пропонувалось ОСОБА_1 розглянути можливість переведення його на одну із вакантних посад, враховуючи його кваліфікацію: 
-        повідомлення № 1 від 02 серпня 2022 року - позивач відмовився від запропонованих посад 02 серпня 2022 року;
-        повідомлення від 08 серпня 2022 року - позивач відмовився від запропонованих посад 08 серпня 2022 року;
-        повідомлення від 30 серпня 2022 року - позивач відмовився від запропонованих посад 31 серпня 2022 року;
-        повідомлення від 07 вересня 2022 року - позивач відмовився від запропонованих посад 12 вересня 2022 року;
-        повідомлення від 29 вересня 2022 року - позивач відмовився від запропонованих посад 30 вересня 2022 року.
 
46.      Таким чином, ОСОБА_1 було письмово роз`яснено наслідки його відмови від переведення на іншу посаду, а відтак позивач, усвідомлюючи свої дії та розуміючи наслідки таких дій, а саме - подальше звільнення на підставі пункту 1 статті 40 КзпП України, добровільно неодноразово відмовлявся від усіх вакантних посад.
 
47.      Крім того, доводи заявника про те, що відповідачем не було запропоновано йому рівнозначну посаду, Верховний Суд відхиляє з огляду на таке.
 
48.      Так, 30 вересня 2022 року та 03 жовтня 2022 року ОСОБА_1 було подано заяви до ЛКП «Львівавтодор» про переведення його на рівнозначну посаду, а саме: провідного інженера (цілодобових майданчиків) та провідного інженера (не цілодобових майданчиків). 
 
49.      Верховний Суд зазначає, що подання позивачем будь-якої заяви про переведення не є обов`язком роботодавця здійснити таке переведення, оскільки роботодавець розглядає заяву працівника з урахуванням його кваліфікації та приймає відповідне рішення, з`ясовуючи, чи відповідає кваліфікація працівника вимогам обраної ним посади. 
 
50.      Як встановлено судами попередніх інстанцій, відповідачем, із урахуванням кваліфікації, було неодноразово запропоновано ОСОБА_1 розглянути можливість переведення його на посаду інженера відділу з паркування (з організації дорожнього руху на майданчиках для платного паркування та стоянках). ОСОБА_1 від запропонованої посади відмовився.
 
51.      Таким чином, відповідачем не була запропонована інша вакантна посада позивачу через їх невідповідність професії, спеціальності та освіті, з урахуванням вимог чинного законодавства. А вказаний перелік вакантних посад, які були запропоновані, відповідав його освіті, кваліфікації та фаху.
 
52.      Щодо посилань в касаційній скарзі заявника на Випуск 1 «Професії працівників, що є загальними для всіх видів економічної діяльності» Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників, затвердженого наказом № 336 від 29 грудня 2004 року Міністерства праці та соціальної політики України в частині обґрунтування наявності в нього відповідної кваліфікації, Верховний Суд зазначає наступне.
 
53.      Відповідно до пунктів 5, 6 Загальних положень Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 29 грудня 2004 року № 336, Довідник застосовується як базовий елемент організації оплати праці разом зі схемами посадових окладів, коефіцієнтами тощо, які утворюють тарифну систему оплати праці. Тарифікаційні процедури встановлюються і регулюються законодавством України, генеральними, галузевими, регіональними угодами, колективними та трудовими договорами.
 
54.      У Довіднику визначено перелік основних робіт, які притаманні тій або іншій посаді, виходячи із встановленого в галузях економіки поділу і кооперації праці.
 
55.      Конкретний перелік посадових обов`язків визначається посадовими інструкціями керівників, професіоналів, фахівців, технічних службовців, які розробляють і затверджують на основі Довідника роботодавці, ураховуючи конкретні завдання та обов`язки, функції, права, відповідальності працівників цих груп та особливості штатного розпису підприємства, установи, організації. 
 
56.      Постійний розвиток науки та техніки зумовлює необхідність перегляду посадових інструкцій, перерозподілу обов`язків між працівниками у зв`язку із скороченням штату з метою оптимізації та підвищення ефективності роботи підприємства.
 
57.      Таким чином, за роботодавцем закріплено право самостійно визначати конкретний перелік посадових обов`язків, вимог, функцій, прав та відповідальності працівників.
 
58.      Так, у зв`язку із змінами в організації праці, посаду провідного інженера відділу з паркування було виведено із штатного розпису, натомість було введено посади: провідного інженера (не цілодобових майданчиків), провідного інженера (цілодобових майданчиків) та провідного інженера (з економічної безпеки) з відповідними функціональними обов`язками та кваліфікаційними вимогами.
 
59.      Відповідно до пункту 6.1 Посадової інструкції провідного інженера (не цілодобових майданчиків), затвердженої наказом директора ЛКП «Львівавтодор» від 29 вересня 2022 року № 131, кваліфікаційні вимоги провідного інженера: базова, повна вища освіта (бакалавр, спеціаліст, магістр) відповідного напрямку підготовки (економіка, маркетинг, менеджмент, інформаційні системи та технології).
 
60.      Відповідно до пункту 6.1 Посадової інструкції провідного інженера (цілодобових майданчиків), затвердженої наказом директора ЛКП «Львівавтодор» від 29 вересня 2022 року № 131, кваліфікаційні вимоги провідного інженера: базова, повна вища освіта (бакалавр, спеціаліст, магістр) відповідного напрямку підготовки (економіка, маркетинг, менеджмент, інформаційні системи та технології).
 
61.      Відповідно до пункту 6.1 Посадової інструкції провідного інженера (з економічної безпеки), затвердженої наказом директора ЛКП «Львівавтодор» від 29 вересня 2022 року № 131, кваліфікаційні вимоги провідного інженера: повна вища освіта (бакалавр, спеціаліст, магістр) відповідного напрямку підготовки (управління фінансово-економічною безпекою, економіка підприємства, управління інформаційною безпекою).
 
62.      Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 має вищу освіту Національного університету (далі - НУ) «Львівська політехніка», спеціальність «Організація і регулювання дорожнього руху», кваліфікація «Інженер з транспорту». 
 
63.      Відповідно до пунктів 12, 20, 21 частини першої статті 1 Закону України «Про вищу освіту», зазначено: кваліфікація - офіційний результат оцінювання і визнання, який отримано, коли уповноважена установа встановила, що особа досягла компетентностей (результатів навчання) відповідно до стандартів вищої освіти, що засвідчується відповідним документом про вищу освіту; спеціалізація - складова спеціальності, що визначається закладом вищої освіти та передбачає профільну спеціалізовану освітню програму підготовки здобувачів вищої та післядипломної освіти; спеціальність - складова галузі знань, за якою здійснюється професійна підготовка.
 
64.      Відповідно до норм Національного класифікатора України «Класифікатор професій ДК 003:2010», затвердженого Держспоживстандарту України від 28 липня 2010 року № 327, кваліфікація - здатність виконувати завдання та обов`язки відповідної роботи. У дипломі спеціаліста (молодшого спеціаліста) чи іншому документі про професійну підготовку кваліфікація визначається через назву професії (інженер-механік, економіст, токар, секретар-стенографіст тощо).
 
65.      Як вбачається з порівняльного аналізу посадових інструкцій провідного інженера (не цілодобових майданчиків), провідного інженера (цілодобових майданчиків) та провідного інженера (з економічної безпеки), заявник не міг обіймати їх, враховуючи свою освіту: спеціальність та кваліфікацію.
 
66.      Відтак,колегія суддів відхиляє доводи касаційної скарги щодо тверджень заявника, що у нього наявна необхідна та визначена законодавством кваліфікація для зайняття посади «провідного інженера».
 
67.      Таким чином, з урахуванням установлених судами фактичних обставин справи, немає підстав вважати, що відповідачем порушено норми КЗпП України. 
 
68.      Доводи касаційної скарги зазначених висновків судів попередніх інстанцій не спростовують, значною мірою зводяться до переоцінки доказів.
 
69.      Слід враховувати, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).
 
70.      Висновки судів першої та апеляційної інстанцій, з урахуванням встановлених у справі обставин та наданої судами попередніх інстанцій правової оцінки доказам у їх сукупності, не суперечать висновкам Верховного Суду, на які послався заявник у касаційній скарзі.
 
(2)   Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги
 
71.      Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення (частина третя статті 401 ЦПК України).
 
72.      На підставі здійсненої вище оцінки аргументів учасників справи та висновків судів попередніх інстанцій Верховний Суд дійшов висновку про необхідність залишити без задоволення касаційну скаргу  ОСОБА_1 , подану його представником - адвокатом Шпунтом М. Б., а оскаржувані судові рішення - без змін.
 
73.      Оскільки касаційна скарга залишена без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін, розподіл судових витрат Верховним Судом не здійснюється.
 
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
1.    Касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником - адвокатом Шпунтом Мар`яном Богдановичем, залишити без задоволення.
 
2.    Рішення Личаківського районного суду міста Львова від 10 березня 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від 31 липня 2023 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                     В. В. Пророк

А. А. Калараш

Є. В. Петров