КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2026 року м. Кропивницький Справа № 340/6393/25

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Кармазиної Т.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:
Позивач через свого представника звернувся до суду з позовом, в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 “Питання деяких додаткової винагороди виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”, у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно періоду перебування на стаціонарному лікуванні з 01.04.2023 по 04.04.2023, з 04.04.2023 по 25.04.2023, з 21.08.2023 по 05.09.2023 рік та відпустці за станом здоров`я рекомендованою довідкою ВЛК № 4783 від 01.06.2023 року, довідкою ВЛК № 5456 від 07.07.2023 року на 30 календарних днів;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”, у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно періоду перебування на стаціонарному лікуванні з 01.04.2023 по 04.04.2023, з 04.04.2023 по 25.04.2023, з 21.08.2023 по 05.09.2023 рік та відпустці за станом здоров`я рекомендованою довідкою ВЛК № 4783 від 01.06.2023 року, довідкою ВЛК № 5456 від 07.07.2023 року на 30 календарних днів.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача послався на те, що ОСОБА_1 проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 . Вказує, що під час проходження служби позивач 30.03.2025 отримав тяжке поранення під час захисту Батьківщини, у зв`язку з чим перебував на лікуванні. Проте, відповідачем не було нараховано та виплачено додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року (далі Постанова №168) та розділом XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, у зв`язку з отриманим пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини. Вказує, що позивач отримав травму під час виконання ним обов`язків при захисті Батьківщини. У зв`язку із тим, що проходив стаціонарне лікування та перебував у відпустці після отриманого поранення пов`язаного із захистом Батьківщини, то вважає, що відповідач мав нарахувати і виплатити йому за вказані періоди додаткову винагороду в розмірі до 100000 гривень на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці. 
Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07.10.2025 року відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (а.с.57-58). Даною ухвалою зобов`язано відповідача надати докази.
Ухвала суду направлялася відповідачу та отримана останнім 13.10.2025, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. (а.с.62)
Вимоги ухвали суду відповідачем не виконано, тому ухвалою суду від 06.11.2025 у відповідача повторно витребувано докази. При цьому, зобов`язано Міністерство оборони України забезпечити виконання ухвали суду військовою частиною НОМЕР_1 .
Ухвала суду від 06.11.2025 направлялася відповідачу та отримана останнім 13.11.2025, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. (а.с.68)
Також вказана ухвала отримана уповноваженою особою Міністерства оборони України 12.11.2025. (а.с.69) Проте, вимоги ухвали суду від 06.11.2025 ні відповідачем, ні Міністерством оборони не виконано, тому з метою повного та об`єктивного з`ясування обставин у справі, застосовуючи принцип офіційного з`ясування усіх обставин, враховуючи, що військова частина НОМЕР_1 у підпорядкуванні Міністерства оборони України, суд вважає за необхідне зобов`язати повторно Міністерство оборони України забезпечити виконання ухвали суду військовою частиною НОМЕР_1 .
Ухвалою суду від 08.12.2025 повторно у відповідача витребувано докази. (а.с.70-71)
Представником Військової частини НОМЕР_1 подано до суду відзив на позовну заяву згідно якого позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, зважаючи на відсутність предмету спору, оскільки позивачу за спірний період були нараховані та виплачені кошти. (а.с.75-79).
Дослідивши докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 .
Згідно витягу наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №62 від 03.03.2023 солдата ОСОБА_1 призначено на посаду стрільця-снайпера 3 Десантно-штурмового взводу 3 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону. (а.с.92)
30.03.2023 року під час виконання бойового завдання позивачем було отримано поранення пов`язане із захистом Батьківщини, що підтверджується довідкою про обставини травми №1624 від 26.04.2023, позивач отримав: "вибухову травму. Акубаротравма. Вогнепальне осколкове сліпе поранення правого передпліччя по задній поверхні верхньої третини з наявністю стороннього тіла. Посттравматична нейропатія серединного та променевого нерву правого передпліччя з тимчасовим порушенням функції. Травмування та поранення отримано за обставин безпосередньої участі у бойових діях, під час захисту Батьківщини" (а.с.19).
У період з 01.04.2023 по 04.04.2023 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в КНП Первомайська ЦРЛ у зв`язку із отриманим пораненням, про що свідчить виписка із медичної картки стаціонарного хворого №1559. (а.с.19зв.-20) 
У період з 04.04.2023 по 25.04.2023 перебував на стаціонарному лікуванні, про що зазначено у довідці №698, проте остання не містить інформації про перебування на стаціонарному лікуванні у вказаний період. (а.с.22-22зв.)
У період з 21.08.2023 по 05.09.2023 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у Державній установі «Інститут нейрохірургії ім. акад. А.П. Ромоданова НАМУ України» у зв`язку із отриманим пораненням, про що свідчить виписка із медичної картки стаціонарного хворого №3984/23. (а.с.21-21зв.)
Згідно з довідкою військово-лікарської комісії №4783 від 01.06.2023, за результатами медичного огляду ОСОБА_1 комісією підтверджено, що травма (30.03.2023), важкого ступеня. Поранення, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини. На підставі статті 81 графи ІІ Розкладу хвороб, графи – ТДВ – потребує відпустки для лікування після поранення на 30 календарних днів (а.с.23)
На підставі довідки військово-лікарської комісії №4783 від 01.06.2023, наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №152 від 01.06.2023, військовослужбовцю ОСОБА_1 було надано відпустку для лікування у зв`язку з хворобою на 30 діб з 01.06.2023 по 30.06.2023. (а.с.91зв.)
Згідно з довідкою військово-лікарської комісії №5456 від 03.07.2023, за результатами медичного огляду ОСОБА_1 комісією підтверджено, що травма (30.03.2023), важкого ступеня. Поранення, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини. На підставі статті 81 графи ІІ Розкладу хвороб, графи – ТДВ – потребує відпустки для лікування після поранення на 30 календарних днів (а.с.23зв.)
На підставі довідки військово-лікарської комісії №5456 від 03.07.2023, наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №186 від 03.07.2023, позивачу було надано відпустку для лікування у зв`язку з хворобою на 30 діб з 03.07.2023 по 01.08.2023. (а.с.90зв.)
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 10.11.2023 №318 ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас за пп.б (за станом здоров`я – на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з переоглядом через 6 місяців) п.2 ч.4 ст.26 Закону України «про військовий обов`язок і військову службу». (а.с.93)
Представник в інтересах позивача звернувся до військової частини із заявою щодо нарахування та виплати додаткової винагороди за період перебування на стаціонарному лікуванні з 01.04.2023 по 25.04.2023, 21.08.2023 по 05.09.2023, у відпустці за станом здоров`я. (а.с.24-25)
Відповідачем на вказану заяву надано відповідні довідки (а.с.25зв.-27).
Позивач вважаючи, що йому не нараховано та не виплачено додаткову винагороду за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладі охорони здоров`я та у відпустці внаслідок такого поранення, звернувся через представника до суду із даним позовом.
Надаючи правову оцінку обґрунтованості аргументам, наведеними учасниками справи, суд дійшов наступних висновків.
Частиною 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон №2232-ХІІ) передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. 
Статтею 3 Закону №2232-XII визначено, що правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України "Про оборону України", "Про Збройні Сили України", "Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію", інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Стаття 40 Закону №2232-XII визначає, що гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України "Про Збройні Сили України", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" та іншими законами.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України від 20.12.1991 року №2011-XII “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” (далі - Закон №2011-XII), який гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Згідно зі статтею 1 Закону №2011-XII соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ст.12 Закону №2011-ХІІ військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Згідно з п.1 ст.9 Закону України №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Пунктами 2 - 4 цієї правової норми встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197 (далі - Порядок №260).
Згідно з пунктом 2 вказаного Порядку №260, грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.
До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; винагорода за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду); премія.
До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту, винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду)), а також додаткова винагорода та одноразова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.
Пунктом 3 Порядку №260 встановлено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).
Згідно з пунктом 7 розділу І Порядку №260 військовослужбовцям, які виключаються зі списків особового складу військової частини, грошове забезпечення виплачується до дня виключення включно. В наказах про виключення зі списків особового складу обов`язково зазначається про виплату одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Пунктом 14 розділу І Порядку №260 передбачено, що грошове забезпечення, не виплачене своєчасно або виплачене в меншому, ніж належало, розмірі, виплачується за весь період, протягом якого військовослужбовець мав право на нього. 
Згідно п.1 розділу ХХХІ Порядку №260 грошове забезпечення у разі звільнення з військової служби виплачується, зокрема військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) - у розмірі грошового забезпечення, передбаченого для займаної посади з дня одержання військовою частиною наказу чи письмового повідомлення про звільнення до дня виключення наказом зі списків особового складу включно, але не більше ніж до дня здавання справ та посади (в межах установлених Міністром оборони України строків) або до дня закінчення щорічної відпустки, яка надається після здавання справ та посади.
Відповідно до п.п.3-4 розділу ХХХІ Порядку №260 у рік звільнення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), звільненим з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, які не використали щорічну основну відпустку або використали частково, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини та виплачується грошове забезпечення у розмірі відповідно до кількості наданих днів відпустки або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.
Іншим військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються з військової служби, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини тривалістю, що визначається пропорційно часу, прослуженому в році звільнення за кожен повний місяць служби, та за час такої відпустки виплачується грошове забезпечення або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває дотепер. 
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію", Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 року прийнята Постанова "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» №168 (далі - Постанова № 168, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Пунктом 1 Постанови №168 установлено, що на період воєнного стану особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, розмір такої додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. 
Відповідно до п.1-2 Постанови №168 виплата додаткової винагороди та одноразової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.
Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які:
у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії; 
Також розділом XXXIV Порядку №260 визначені особливості виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану.
Відповідно до пунктів 11-13 розділу XXXIV Порядку №260 у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які зокрема у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії,- за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці.
Підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.
Військово-лікарськими (лікарсько-експертними) комісіями закладів охорони здоров`я (установ) під час надання рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікарняному закладі охорони здоров`я (у тому числі закордонному) одночасно надаються медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100000 гривень за час цієї відпустки.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Отже до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Таким чином, додаткова винагорода в розмірі 100000 грн. виплачується військовослужбовцям, зокрема, тим, які у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
З аналізу наведених норм Постанови №168 вбачається встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної).
До того ж, суд зазначає, у довідці ВЛК обов`язково має бути наявна інформація про необхідність у відпустці саме із тяжким пораненням, саме у такому випадку за наявності цих істотних умов військова частина зобов`язання включити військовослужбовця до наказу на виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 грн.
При цьому, суд зауважує, що Постанова №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захисті Батьківщини, за які виплачується збільшена до 100 000 гривень винагорода.
Підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення під час захисту Батьківщини. Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини.
Як встановлено судом, згідно довідки Військової частини НОМЕР_1 про обставини травми (поранення, контузії каліцтва) від 26.04.2023 №1624 солдат ОСОБА_1 отримав: ВТ. Акубаротравма. ВОПС правого передпліччя по задній поверхні верхньої третини з наявністю стороннього тіла. Посттравматична нейропатія серединного та променевого нерву правого передпліччя з тимчасовим порушенням функції. Травмування та поранення отримано за обставин безпосередньої участі у бойових діях, під час захисту Батьківщини (а.с.19).
Матеріалами справи підтверджуються, що позивач у періоди з 01.04.2023 по 25.04.2023, з 21.08.2023 по 05.09.2023 перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та з 01.06.2023 по 30.06.2023, з 03.07.2023 по 01.08.2023 перебував у відпустці на підставі рішення військово-лікарської комісії, після травми тяжкого ступеня. 
З долучених до матеріалів справи довідки від 09.10.2025 №133/8699 про грошове забезпечення ОСОБА_1 , судом встановлено, що позивачу нараховано та виплачено додаткову винагороду в розмірі 100 000,00 грн. за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та перебування у відпустці на підставі рішення військово-лікарської комісії, після тяжкого поранення у періоди з 01.04.2023 по 25.04.2023, 01.06.2023 по 30.06.2023, з 03.07.2023 по 01.08.2023, з 21.08.2023 по 05.09.2023 (а.с.89)
Також відповідно до наказів командира військової частини НОМЕР_1 від 19.06.2023 №1498 та від 15.07.2024 №1574, позивача було включено до виплати додаткової винагороди військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 на період дії воєнного стану. (а.с.85-86, 86зв.-87зв.)
Отже, суми додаткової винагороди в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та перебування у відпустці на підставі рішення військово-лікарської комісії, після тяжкого поранення нараховані та виплачені ОСОБА_1 , протилежного позивачем не доведено.
Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з нормами частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів учасників справи, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази надані позивачем - суд дійшов висновку, що обґрунтування на які посилається позивач, дають суду підстави для висновків, які не свідчать про бездіяльність відповідача, а тому з огляду на наведені вище норми та обставини справи, виходячи з меж заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.
Керуючись ст.ст.139, 243-246, 255, 292-297 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського 
окружного адміністративного суду Т.М. КАРМАЗИНА