ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2025 року	Львів	Справа № 300/8574/24 пров. № А/857/12861/25	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді                                                  Матковської З.М.,
суддів                                                                      Гінди О.М., Ніколіна В.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06 березня 2025 року у справі №300/8574/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до   Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій (головуючий суддя першої інстанції Микитин Н.М., час ухвалення - у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження, місце ухвалення м. Івано-Франківськ, дата складання повного тексту рішення 06 березня 2025 року),-
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправними дії щодо незарахування з 03.06.2024 страхового стажу  у подвійному розмірі період роботи з 01.01.2004 по 03.06.2024, зобов`язання зарахувати з 03.06.2024 до страхового стажу у подвійному розмірі згідно із ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" період роботи з 01.01.2004 по 03.06.2024 та здійснити з 03.06.2024 перерахунок пенсії за віком із врахуванням в подвійному розмірі стаж роботи з  01.01.2004 по 03.06.2024.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Івано-Франківській області та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". За результатами розгляду заяви позивача відповідачем було прийнято рішення від 11.06.2024 №926200136738 про переведення ОСОБА_1 з 03.06.2024 на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Однак при переведенні не зараховано стаж роботи позивача з 01.01.2004 по 03.06.2024 в подвійному розмірі відповідно до ст.60 ЗУ "Про пенсійне забезпечення", хоча фактично весь період своєї роботи з 1999 року позивач працювала у інфекційних відділення з небезпечними збудниками хвороб, при цьому змінювалася тільки назви посади і відділення, найменування комунальних закладів, у зв`язку з проведеними реорганізаціями. На думку представника позивача, такі  дії відповідача є протиправними, оскільки за правилами статті 60 Закону України “Про пенсійне забезпечення” та в силу приписів пункту 16 Розділу XV “Прикінцеві положення” Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, період її роботи, в тому числі з 01.01.2004 по 03.06.2024 у інфекційних відділення з небезпечними збудниками хвороб підлягає зарахуванню до стажу роботи на пільгових умовах у подвійному розмірі. 
З наведених підстав, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06 березня 2025 року у справі №300/8574/24 позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо зарахування з 03.06.2024 ОСОБА_1 до страхового стажу у подвійному розмірі згідно із ст. 60 Закону України “Про пенсійне забезпечення” період роботи з 01.01.2004 по 03.06.2024.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати з 03.06.2024 ОСОБА_1 до страхового стажу період її роботи з 01.01.2004 по 03.05.2024 у Комунальному некомерційному підприємстві "Калуська міська лікарня Калуської міської ради Калуської районної ради", за винятком періодів перебування позивача у відпустці без збереження заробітної плати: 23.05.2005, з 05.01.2006 по 06.01.2006, з 18.01.2006 по 19.01.2006, 07.05.2013, 17.10.2013, з 01.10.2014 по 31.10.2014, з 19.05.2015 по 20.05.2015, з 11.08.2016 по 12.08.2016, на 20.12.2016, на 21.04.2017, з 29.08.2017 по 30.08.2017, 31.05.2018, 30.07.2018, з 01.10.2019 по 02.10.2019, 23.06.2021, в подвійному розмірі згідно зі статтею 60 Закону України “Про пенсійне забезпечення”.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити з 03.06.2024 ОСОБА_1 перерахунок пенсії за віком із врахуванням до страхового стажу період її роботи з 01.01.2004 по 03.05.2024 у Комунальному некомерційному підприємстві "Калуська міська лікарня Калуської міської ради Калуської районної ради", за винятком періодів перебування позивача у відпустці без збереження заробітної плати: 23.05.2005, з 05.01.2006 по 06.01.2006, з 18.01.2006 по 19.01.2006,  07.05.2013, 17.10.2013, з 01.10.2014 по 31.10.2014, з 19.05.2015р. по 20.05.2015, з 11.08.2016 по 12.08.2016, 20.12.2016, 21.04.2017, з 29.08.2017 по 30.08.2017, 31.05.2018, на 30.07.2018, з 01.10.2019 по 02.10.2019, 23.06.2021, в подвійному розмірі згідно зі статтею 60 Закону України “Про пенсійне забезпечення”.
Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, та неправильним застосуванням норм матеріального права.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт покликається на те, що оскільки Закон "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" набрав чинності 01.01.2004, то в подвійному розмірі на підставі ст. 60 Закону “Про  пенсійне  забезпечення”  підлягають  зарахуванню  періоди  роботи до 01.01.2004. Зазначає, що періоди роботи після 01.01.2004 до страхового стажу зараховуються в одинарному обчисленні. Так, відповідно до наявного в матеріалах справи розрахунку стажу ОСОБА_1 , відповідачем при переведенні на пенсію за віком стаж роботи в шкідливих і важких умовах праці після 01.01.2004 зарахований пенсійним органом в одинарному розмірі.
Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Оскільки рішення суду першої інстанції в частині відмови у позові не оскаржується, суд апеляційної інстанції не надає правової оцінки спірним правовідносинам у цій частині.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів виходить з наступного.
Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", що визнається та не заперечується сторонами.
Згідно листа Головного управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 15.10.2024 №0900-0202-8/54365, надано відповідь на адвокатський запит представника позивача, та зазначено, що відповідно до поданої заяви від 03.06.2024, ГУ ПФУ Тернопільської прийнято рішення №926200136738 про переведення ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Страховий стаж при такому переведенні ОСОБА_1 становить 42 роки 11 місяців 26 днів. Коефіцієнт страхового стажу - 0,42917. Заробітна плата врахована за період з 01.07.2000 по 31.03.2024 за даними системи персоніфікованого обліку відповідно до сум сплачених страхових внесків. Індивідуальний коефіцієнт заробітної плати складає - 1,03452. Періоди роботи після 01.01.2004 до страхового стажу зараховуються в одинарному обчисленні, оскільки Законом № 1058 не передбачено подвійне обчислення страхового стажу(а.с.34-35).
Відповідно до наявного в матеріалах справи розрахунку стажу ОСОБА_1 , відповідачем при переведенні на пенсію за віком стаж роботи в шкідливих і важких умовах праці після 01.01.2004 зарахований пенсійним органом в одинарному розмірі (а.с.13).
Вважаючи протиправними дії відповідача щодо не зарахування з 03.06.2024 до страхового стажу  у подвійному розмірі період роботи з 01.01.2004 по 03.06.2024 та такими, що порушують право на належне пенсійне забезпечення, позивач звернулася до суду з відповідними позовними вимогами.
Суд першої інстанції позов задовольнив з тих підстав, що позивач працювала і працює у КНП "Районна лікарня Калуської районної ради", однак, спірні періоди роботи у зазначеному закладі охорони здоров`я не враховано у подвійному розмірі.
При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору, оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Завданням адміністративного судочинства України відповідно до ч. 1  ст. 2 КАС України  є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч. 2  ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, а також порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, визначає  Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003    (далі - Закон №1058-IV).
Пунктом 2 розділу XV Прикінцевих положень Закону №1058-IV передбачено, що Пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди цим особам пенсії призначаються органами Пенсійного фонду за нормами цього закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого    Законом України "Про пенсійне забезпечення".
Частиною 1 ст. 9 Закону №1058-IV    передбачено, що відповідно до цього    Закону    в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:
1) пенсія за віком;
2) пенсія по інвалідності;
3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Частиною 2 ст. 24 Закону №1058-IV    визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього    Закону    за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
За визначенням, наведеним у частині 3 статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина 4 статті 24 Закону №1058-IV).
Згідно з пунктом 16 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.
Стаття 60 Закону №1788-XII  встановлює пільги по обчисленню стажу (зарахування стажу роботи у подвійному розмірі) в деяких медичних закладах, а саме:
- лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я;
-у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД;
-в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я;
-у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я;
-у психіатричних закладах охорони здоров`я / закладах з надання психіатричної допомоги.
Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно відомостей трудової книжки серії НОМЕР_1 , копія якої наявна в матеріалах справи, суд встановив, що ОСОБА_1 у період з 02.03.1999 по теперішній час працює в Комунальному некомерційному підприємстві "Калуська міська лікарня Калуської міської ради Калуської районної ради" (до перейменування КНП "Районна лікарня Калуської районної ради") на посадах лікаря-бактеріолога, лікаря-лаборанта (а.с.22-28).
Крім того, довідкою від 25.10.2024 №543, виданою Комунальним некомерційним підприємством "Калуська міська лікарня Калуської міської ради Калуської районної ради" підтверджується, що позивач з 02.03.1999 по теперішній час дійсно працює у даному закладі з людьми хворими на особливо небезпечні інфекції, паразитарні хвороби і носіями збудників хвороб, що дає право на обчислення стажу у подвійному розмірі згідно статті 60 ЗУ "Про пенсійне забезпечення" зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі. Така ж довідка містить відомості про перебування ОСОБА_1  у відпустці без збереження заробітної плати  23.05.2005, з 05.01.2006 по 06.01.2006, з 18.01.2006 по 19.01.2006,  07.05.2013, 17.10.2013, з 01.10.2014 по 31.10.2014, з 19.05.2015р. по 20.05.2015, з 11.08.2016 по 12.08.2016,  20.12.2016, 21.04.2017, з 29.08.2017 по 30.08.2017, 31.05.2018, 30.07.2018, з 01.10.2019 по 02.10.2019,  23.06.2021 (а.с.29-31).
Таким чином, позивач працювала і працює у КНП "Районна лікарня Калуської районної ради", однак, спірні періоди роботи у зазначеному закладі охорони здоров`я не враховано у подвійному розмірі.
Враховуючи, що норми Закону України "Про пенсійне забезпечення" є діючими, а стаття 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначає пільгові умови права на пенсію за віком, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про наявність у відповідача обов`язку зарахувати в подвійному розмірі до загального стажу позивача спірні періоди роботи у КНП "Районна лікарня Калуської районної ради" в подвійному розмірі.
Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у постанові від 27 квітня 2023 року у справі № 160/14078/22.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява №65518/01; від 06.09.2005; пункт 89), Проніна проти України (заява №63566/00; 18.07.2006; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява №4909/04; від 10.02.2010; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; 09.12.1994, пункт 29).
Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків не спростовують, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними і трактуванні їх на власний розсуд.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.
Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.
Керуючись статтями 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06 березня 2025 року у справі №300/8574/24 - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	З. М. Матковська 	
судді	 	О. М. Гінда 	
 	 	В. В. Ніколін