ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
16.12.2025	Справа № 910/8788/25	

За позовом Харківського національного університету внутрішніх справ в особі
відокремленого структурного підрозділу Кременчуцького льотного коледжу
Харківського національного університету внутрішніх справ
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Люкс Країна»
про визнання частково недійсним договору та стягнення 1.660.720,27 грн

Суддя Сівакова В.В.
секретар судового засідання Ключерова В.С.

за участі представників сторін
від позивача Середа Т.С,, самопредставництво
від відповідача Солошенко С.В., ордер серії СА № 1130212 від 29.07.2025

СУТЬ СПОРУ:

15.07.2025 до Господарського суду міста Києва через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла позовна заява Харківського національного університету внутрішніх справ в особі відокремленого структурного підрозділу Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ до Товариства з обмеженою відповідальністю «Люкс Країна» про
- визнання недійсним п. 2.1. договору № 1574 від 04.09.2023 (з урахуванням внесених змін додатковою угодою № 1 від 05.10.2023), укладеного між Харківським національним університетом внутрішніх справ в особі відокремленого структурного підрозділу Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ та Товариством з обмеженою відповідальністю «Люкс Країна» в частині включення до ціни договору суми ПДВ у розмірі 1.660.720,27 грн;
- стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Люкс Країна» на користь Харківського національного університету внутрішніх справ в особі відокремленого структурного підрозділу Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ, грошові кошти в сумі 1.660.720,27 грн.
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 04.09.2023 між сторонами був укладений договір про закупівлю товарів за державні кошти № 1574. Відповідно до п. 2.1. договору його ціна складає 10.148.000,00 грн з урахуванням ПДВ - 1.691.333, 33 грн; додатковою угодою № 1 від 05.10.2023 були внесені зміни до договору, а саме зменшено обсяг закупівлі товару, а тому ціна договору становила - 9.964.321,59 грн з урахуванням ПДВ - 1.660.720,27 грн. Позивачем за поставлений товар загалом сплачено 9.964.321,59 грн, у тому числі ПДВ - 1.660.720,27 грн. Позивач зазначає, що вказане положення договору у частині включення ПДВ до договірної ціни правочинів суперечить постанові Кабінету Міністрів України № 178 від 02.03.2022 та п.п. 195.1.2 п. 195.1 ст. 195 Податкового кодексу України, згідно з якими операції з постачання товарів для заправки (дозаправки) або забезпечення наземного військового транспорту Збройних Сил України, інших військових формувань, військових частин, підрозділів, що утримуються за рахунок коштів державного бюджету для потреб оборони України підлягають оподаткуванню ПДВ за нульовою ставкою, а тому є підстави для визнання цього пункту договору недійсним. У зв`язку з викладеним, позивач направив претензію відповідачу № 1/4-682 від 26.04.2024 про повернення сплачених коштів ПДВ у складі вартості товарів, поставлених за договором, проте останнім відмовлено у задоволенні заявлених вимог.
Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/8788/25 від 22.07.2025 відкрито провадження у справі № 910/8788/25 та прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 19.08.2025.
Даною ухвалою суду встановлено відповідачу строк у п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подачі відзиву на позов з урахуванням вимог ст. 165 Господарського процесуального кодексу України з доданням доказів, що підтверджують обставини викладені в ньому, та докази направлення цих документів позивачу.
У відповідності до ст. 242 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про відкриття провадження у справі від 22.07.2025 було надіслано відповідачу в його електронний кабінет в підсистемі ЄСІТС «Електронний суд», яка отримана останнім 28.07.2025 о 18:56 год., що підтверджується наявним у справі повідомленням про доставлення процесуального документа до електронного кабінету особи, а тому відповідач мав подати відзив на позов у строк до 13.08.2025 включно.
30.07.2025 від представника відповідача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла заява про вступ у справу як представника.
04.08.2025 від представника відповідача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла заява про внесення його даних РНОКПП до додаткових відомостей про учасника справи для доступу до електронної справи № 910/8788/25.
12.08.2025 від відповідача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує повністю посилаючись на те, що ставлячи питання про визнання недійсним пункту договору, позивач навіть не зазначає правову підставу (норму матеріального права), яка б вказувала на недійсність п. 2.1. договору та підлягала б застосуванню до спірних правовідносин. Договір укладався з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України № 1178 від 12.10.2022, отже визначення порядку закупівель та умов договору, в тому числі визначення ціни з урахуванням ПДВ, перебувало виключно в компетенції та повноваженнях позивача, який запропонував до підписання вже складений ним договір. Відповідач не визначав умов договору, а лише акцептував запропоновані позивачем умови, викладені в тексті договору, в т.ч. в частині визначення в ціні суми ПДВ. У вступній частині постанови № 178 визначено, що вона постановлена Кабінетом Міністрів України з метою виконання мобілізаційних завдань в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», та відповідно до підпункту «г» підпункту 195.1.2 пункту 195.1 статті 195 Податкового кодексу України, отже максимально зрозуміло, з якою метою її прийнято. Договір укладений після введення воєнного стану в Україні та не відповідно до встановленої типової форми договору. Тому можна стверджувати про те, що такий договір не є договором, що укладений на виконання мобілізаційного завдання. Більш того, позивачем не надано належних і допустимих доказів укладення договору саме на виконання мобілізаційного завдання. Позивач у позовній заяві не вказує для яких саме потреб і мети було здійснено придбання ним авіаційного палива у відповідача за спірним договором та на які потреби і з якою метою його було використано позивачем чи передано третім особам. Разом з цим, матеріали справи не містять будь-яких доказів цільового використання придбаного відповідачем палива. Отже, застосування нульової ставки ПДВ за операціями поставки містить певні умови, дотримання яких не доведено позивачем. Також зауважує, що сам лише факт перебування позивача у сфері управління Міністерства внутрішніх справ, не являється підставою для оподаткування операцій з постачання авіаційного палива за договором на нульовою ставкою ПДВ. Сума ПДВ, сплачена позивачем за умовами договору не являється набутим відповідачем майном, оскільки не залишається у складі майна відповідача, а перераховується до Державного бюджету України і в такому випадку не відбувається жодного збагачення, тим більше безпідставного.
12.08.2025 від відповідача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшло клопотання про витребування у Харківського національного університету внутрішніх справ в особі відокремленого структурного підрозділу Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ доказів.
15.08.2025 від позивача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив.
18.08.2025 від позивача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначає, що порушення полягає у включенні до ціни договору суми ПДВ у розмірі 1 660 720,27, що суперечить п. 1 постанови КМУ № 178 від 02.03.2022 та пп. «г» пп. 195.1.2 ст. 195 Податкового Кодексу України. Наполягає на тому, що хоча ПДВ і включається до ціни товару, однак не є умовою про ціну (істотною умовою) в розумінні цивільного та господарського законодавства, оскільки не може встановлюватися за погодженням сторін. Такий правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 01.06.2021 у справі № 916/2478/20 та від 03.12.2021 у справі № 910/12764/20, що не можливо не брати до уваги в даному випадку. Таким чином, доводи відповідача з приводу законності включення до п. 2.1 договору податку на додану вартість вважає безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Оскільки включення ПДВ в сумі 1.660.720,27 грн не відповідає вимогам і обов`язкам які ставляться перед ХНУВС в особі КЛК ХНУВС як суб`єкту який підпадає під дію постанови КМУ № 178. Текст постанови КМУ № 178 не ставить застосування нульової ставки ПДВ у залежність від наявності мобілізаційного завдання. При цьому звертає увагу на те, що Верховний Суд у своїх постановах від 14.11.2023 у справі № 910/2416/23 та від 28.05.2024 у справі № 910/12151/23 підтвердив, що для застосування нульової ставки ПДВ згідно положень постанови КМУ № 178 достатньо факту постачання визначеним суб`єктам, без обов`язкової наявності «мобілізаційного завдання». Положення постанови КМУ № 178 чітко вказують на поширення її норм на всі операції зокрема з постачання пально-мастильних матеріалів закладам, установам та організаціям, що утримуються за рахунок коштів державного бюджету, є або перебувають з поміж інших в сфері управління Міністерства внутрішніх справ України та здійснюють дані операція в тому числі в інтересах держави, незалежно від форми чи назви договору. Постанова КМУ № 178 не вимагає подання додаткових доказів кінцевого використання товару у межах національної безпеки та інтересів держави, якщо він постачається прямо або опосередковано органу або установі, визначеній у переліку або знаходиться в сфері управління закладу, установи яка передбачена переліком. Відповідач знаходиться в сфері управління Міністерства внутрішніх справ та здійснює закупівлі авіаційного пального для виконання визначених статутом завдань, які є загальновідомим та не потребують доказування та належить до закладів, що утримуються за рахунок коштів державного бюджету. 
18.08.2025 від позивача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла заява про проведення підготовчого засідання, що призначене на 19.08.2025, за відсутності його представника.
Позивач у підготовче засідання 19.08.2025 не з`явився.
19.08.2025 у підготовчому засіданні відповідно до ст. 183 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 09.09.2025.
04.09.2025 від позивача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла заява про проведення підготовчого засідання, що призначене на 09.09.2025, за відсутності його представника; позивач зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити.
Позивач у підготовче засідання 09.09.2025 не з`явився.
Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/8788/25 від 09.09.2025 задоволено клопотання відповідача про витребування доказів, продовжено строк підготовчого провадження на 30 (тридцять) днів; відкладено підготовче засідання на 30.09.2025 та в порядку ст. 81 Господарського процесуального кодексу України витребувано у Харківського національного університету внутрішніх справ наступні відомості та наступні документи:
1. інформацію та належним чином засвідчені копії документів, що підтверджують на які саме потреби та з якою метою здійснювалося придбання Харківським національним університетом внутрішніх справ в особі відокремленого підрозділу Кременчуцького льотного коледжу Авіаційного палива Джет А-1 (Jet Al) (УКТЗЕД 2710192100) згідно коду за ДК 021:2015 -09130000-9 Нафта і дистиляти у ТОВ «Люкс Країна» на підставі договору № 1574 про закупівлю товарів за державні кошти від 04.09.2023;
2. засвідчені копії документів, що підтверджують на які саме цілі та з якою метою використано або кому і для яких цілей передано Авіаційне паливо Джет А-1 (Jet Al), отримане Харківським національним університетом внутрішніх справ та/або його структурним підрозділом Кременчуцьким льотним коледжем від ТОВ «Люкс Країна» на підставі договору № 1574 про закупівлю товарів за державні кошти від 04.09.2023;
3. належним чином засвідчені копії документів, що підтверджують придбання Харківським національним університетом внутрішніх справ в особі відокремленого підрозділу Кременчуцького льотного коледжу Авіаційного палива Джет А-1 (Jet Al) на підставі договору № 1574 про закупівлю товарів за державні кошти від 04.09.2023 для виконання мобілізаційного завдання (замовлення) відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»;
4. належним чином засвідчені копії документів, які підтверджують факт, що укладення договору № 1574 про закупівлю товарів за державні кошти від 04.09.2023 відбулося на виконання мобілізаційного завдання (замовлення) відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та з метою потреб забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави;
5. належним чином засвідчені копії документів, що підтверджують використання Харківським національним університетом внутрішніх справ та/або його відокремленим підрозділом Кременчуцьким льотним коледжем Авіаційного палива Джет А-1 (Jet Al), придбаного на підставі договору № 1574 про закупівлю товарів за державні кошти від 04.09.2023, для потреб забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
18.09.2025 від позивача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла заява про проведення судового засідання за відсутності представника; позивач зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити.
22.09.2025 від позивача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшли документи на виконання ухвали суду від 09.09.2025.
30.09.2025 від відповідача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та продовження строку проведення підготовчого провадження.
30.09.2025 від відповідача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшло клопотання, в якому просить витребувати у позивача оригінали актів списання запасу, призначити судову технічну експертизу давності цих актів списання запасу, а також наведено перелік питань, які слід поставити перед експертом, проведення експертизи просить доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз. Клопотання мотивовано тим, що у відповідача є сумніви в давності складання позивачем таких документів, оскільки на думку відповідача вони можуть бути створені після витребування судом доказів по справі. 
Позивач та відповідач у підготовче засідання 30.09.2025 не з`явились.
Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/8788/25 від 30.09.2025 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про витребування доказів; відкладено підготовче засідання на 14.10.2025.
08.10.2025 від позивача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла заява про проведення судового засідання за відсутності представника.
14.10.2025 від позивача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла заява про припинення повноважень представника позивача Куліновського С.О., у зв`язку зі звільненням останнього.
Позивач у підготовче засідання 14.10.2025 не з`явився.
Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/8788/25 від 14.10.2025 закрито підготовче провадження у справі № 910/8788/25 та призначено справу до судового розгляду по суті на 28.10.2025.
22.10.2025 від представника позивача - Яковлєва Р.П. до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла заява про участь у судовому засіданні, призначеному на 28.10.2025, при розгляді справи № 910/8788/25 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/8788/25 від 23.10.2025 заяву представника позивача про участь у судовому засіданні, призначеному на 28.10.2025, при розгляді справи № 910/8788/25 в режимі відеоконференції поза межами суду задоволено.
27.01.2025 від позивача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з перебуванням представника позивача у відрядженні.
Позивач у судове засідання 28.10,2025 не з`явився.
28.10.2025 у судовому засіданні відповідно до ст. 216 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 11.11.2025.
03.11.2025 від представника позивача - Яковлєва Р.П. до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла заява про участь у судовому засіданні, призначеному на 11.11.2025, при розгляді справи № 910/8788/25 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/8788/25 від 07.11.2025 заяву представника позивача про участь у судовому засіданні, призначеному на 11.11.2025, при розгляді справи № 910/8788/25 в режимі відеоконференції поза межами суду задоволено.
10.11.2025 від представника позивача - Середи Т.С. до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла заява про вступ у справу як представника.
10.11.2025 від представника позивача - Середи Т.С. до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла заява про участь у судовому засіданні, призначеному на 11.11.2025, при розгляді справи № 910/8788/25 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/8788/25 від 10.11.2025 заяву представника позивача про участь у судовому засіданні, призначеному на 11.11.2025, при розгляді справи № 910/8788/25 в режимі відеоконференції поза межами суду задоволено.
Позивач та відповідач у судове засідання 11.11.2025 не з`явились.
Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/8788/25 від 11.11.2025 судове засідання відкладено на 18.11.2025.
18.11.2025 у судовому засіданні відповідно до ст. 216 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 25.11.2025.
19.11.2025 від представника позивача - Середи Т.С. до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла заява про участь у судовому засіданні, призначеному на 25.11.2025, при розгляді справи № 910/8788/25 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/8788/25 від 20.11.2025 заяву представника позивача про участь у судовому засіданні, призначеному на 25.11.2025, при розгляді справи № 910/8788/25 в режимі відеоконференції поза межами суду задоволено.
Позивач у судовому засіданні 25.11.2025 позовні вимоги підтримав повністю.
Відповідач в судовому засіданні 25.11.2025 проти задоволення позовних вимог заперечував повністю.
25.11.2025 у судовому засіданні відповідно до ст. 216 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 16.12.2025.
15.12.2025 від представника позивача - Середи Т.С. до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла заява про участь у судовому засіданні, призначеному на 16.12.2025, при розгляді справи № 910/8788/25 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/8788/25 від 16.12.2025 заяву представника позивача про участь у судовому засіданні, призначеному на 16.12.2025, при розгляді справи № 910/8788/25 в режимі відеоконференції поза межами суду задоволено.
В судовому засіданні 16.12.2025 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення учасників справи, Господарський суд міста Києва, - 
ВСТАНОВИВ:

04.09.2023 між Харківським національним університетом внутрішніх справ в особі директора Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ (замовник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Люкс Країна» (постачальник, відповідач) укладено договір про закупівлю товарів за державні кошти № 1574 (далі - договір).
Відповідно до п. 1.1. договору постачальник зобов`язується у 2023 році передати у власність замовникові у передбачені даним договором строки авіаційне паливо Джет А-1 (Jet A1) (УКТЗЕД 2710192100) згідно коду за ДК 021:2015 -09130000-9 Нафта і дистиляти (далі - товар), а замовник зобов`язується отримати товар та сплатити його вартість в порядку та на умовах, передбачених цим договором.
Згідно з п. 10.1. договору даний договір набирає чинності з дати його підсипання уповноваженими представниками сторін та діє до 31.12.2023, а в частині взаєморозрахунків - до повного їх виконання сторонами.
Відповідно до п. 1.3. договору кількість товару 150 тон.
Відповідно до п. 2.1. договору ціна договору складає 10.148.000,00 грн з урахуванням ПДВ 1.691.333,33 грн.
Додатковою угодою № 1 від 05.10.2023 сторони дійшли згоди зменшити обсяги закупівлі товару та внесли зміни до п. 2.1 договору та визначивши, що ціна договору складає 9.964.321,59 грн з урахуванням ПДВ 1.660.720,27 грн; кількість товару 147,285 тон.
Згідно з п. 3.1 договору строк поставки товару до 31.12.2023. Поставка конкретної партії товару здійснюється на підставі заявки замовника.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач поставив, а позивач прийняв товар за договором, що підтверджується наступним видатковим накладними: 
№ 2959 від 25.09.2023 на суму 1.608.390,41 грн, в т.ч. ПДВ 268.065,07 грн,
№ 2960 від 25.09.2023 на суму 1.697.151,59 грн, в т.ч. ПДВ 282.858,60 грн, 
№ 2961 від 25.09.2023 на суму 1.572.534,14 грн, в т.ч. ПДВ 262.089,02 грн,
№ 2962 від 25.09.2023 на суму 1.696.407,40 грн, в т.ч. ПДВ 282.734,57 грн, 
№ 2963 від 25.09.2023 на суму 1.756.483,56 грн, в т.ч. ПДВ 292.747,26 грн,
№ 2964 від 25.09.2023 на суму 1.633.354,49 грн, в т.ч. ПДВ 272.225,75 грн.
Отже, всього поставлено паливо на загальну суму 9.964.321,59 грн, з яких 1.660.720,27 грн податку на додану вартість.
Згідно з п. 2.3. договору підставою для оплати поставленого товару є рахунок та видаткова накладна постачальника на товар.
Відповідно до п. 2.4 договору оплата за поставлений товар здійснюється шляхом безготівкового переказу коштів на поточний рахунок постачальника, вказаний у даному договорі, протягом 10 (десяти) календарних днів з дати підписання уповноваженими представниками сторін видаткової накладної постачальника на товар та отримання замовником рахунку.
Як свідчать матеріали справи відповідач виставив позивачу рахунки на оплату №№ 674, 675, 676, 677, 678, 679 від 25.09.2023 товару за договором на загальну суму 9.964.321,59 грн, які повністю сплачені позивачем, що підтверджується наступним платіжними інструкціями
№ 2684 від 26.09.2023 на суму 1.697.151,59 грн, в т.ч. ПДВ 282.858,60 грн, 
№ 2685 від 26.09.2023 на суму 1.696.407,40 грн, в т.ч. ПДВ 282.734,57 грн,, 
№ 2686 від 26.09.2023 на суму 1.633.354,49 грн, в т.ч. ПДВ 272.225,75 грн, 
№ 2706 від 27.09.2023 на суму 1.608.390,41 грн, в т.ч. ПДВ 268.065,07 грн,, 
№ 2707 від 27.09.2023 на суму 1.572.534,14 грн, в т.ч. ПДВ 262.089,02 грн, 
№ 2708 від 27.09.2023 на суму 1.756.483,56 грн, в т.ч. ПДВ 292.747,26 грн.
Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України № 178 від 02.03.2022 «Деякі питання обкладення податком на додану вартість за нульовою ставкою у період воєнного стану» установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану операції з постачання товарів для заправки (дозаправки) або забезпечення транспорту Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Міністерства внутрішніх справ, Державної служби з надзвичайних ситуацій, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, інших утворених відповідно до законів військових формувань, їх з`єднань, військових частин, підрозділів, установ або організацій, що утримуються за рахунок коштів державного бюджету, для потреб забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави обкладаються податком на додану вартість за нульовою ставкою. 
Кременчуцький льотний коледж Харківського національного університету внутрішніх справ звернувся до відповідача з претензією № 1/4-682 від 26.04.2024 про повернення 1.660.720,27 грн сплачених коштів ПДВ у складі вартості товарів за договором № 1574 від 04.09.2023, на яку надано відповідь за № 05/09-1 від 09.05.2024 про відсутність підстав для повернення коштів.
Спір виник у зв`язку з тим, що відповідач отримав від позивача кошти за товар із урахуванням ПДВ, при тому що поставка відповідного товару була звільнена від оподаткування ПДВ у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України № 178 від 02.03.2022 та п.п. 195.1.2 п. 195.1 ст. 195 Податкового кодексу України, відтак пункт 2.1 договору підлягає визнанню недійсним на підставі ст. 215 Цивільного кодексу України, а сплачені кошти в сумі 1.660.720,27 грн підлягають поверненню позивачу на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України як такі що набуті без достатньої правової підстави.
Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Положеннями ст. 11 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.
Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 Цивільного кодексу України).
Частиною 2 ст. 631 Цивільного кодексу України передбачено, що договір набирає чинності з моменту його укладення, якщо інше не визначено законом або договором.
Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. 
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Згідно зі ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до ч. 1, 6 ст. 265 Господарського кодексу України (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.
Згідно з положеннями статті 16 Цивільного кодексу України визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів і загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені статтею 215 Цивільного кодексу України.
Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Приписи частини 1 статті 203 Цивільного кодексу України передбачають, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Статтею 217 Цивільного кодексу України передбачено, що недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.
Згідно з ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За приписами частин 1, 3 статті 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.
Ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України. За згодою сторін у господарському договорі може бути передбачено доплати до встановленої ціни за продукцію (роботи, послуги) вищої якості або виконання робіт у скорочені строки порівняно з нормативними (ч. 5 ст. 180 Господарського кодексу України).
Відповідно до статті 11 Закону України «Про ціни і ціноутворення» вільні ціни встановлюються суб`єктами господарювання самостійно за згодою сторін на всі товари, крім тих, щодо яких здійснюється державне регулювання цін.
Отже, сторони на договірних засадах передбачають формування ціни за договором.
При цьому, суд зауважує, що хоча ПДВ і включається до ціни товару, однак не є умовою про ціну (істотною умовою) в розумінні цивільного та господарського законодавства, оскільки не може встановлюватися за погодженням сторін. Подібний за змістом правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 01.06.2021 у справі № 916/2478/20 та від 03.12.2021 у справі № 910/12764/20.
Податок на додану вартість, визначений в підпункті 14.1.178 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, є непрямим податком, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу. Об`єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку, зокрема, з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу (п. «а» п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України).
02.03.2022 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 178 «Деякі питання обкладення податком на додану вартість за нульовою ставкою у період воєнного стану».
Так, відповідно до пунктів 1, 2 зазначеної постанови Кабінету Міністрів України до припинення чи скасування воєнного стану операції з постачання товарів для заправки (дозаправки) або забезпечення транспорту Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Міністерства внутрішніх справ, Державної служби з надзвичайних ситуацій, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, інших утворених відповідно до законів військових формувань, їх з`єднань, військових частин, підрозділів, установ або організацій, що утримуються за рахунок коштів державного бюджету, для потреб забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави обкладаються податком на додану вартість за нульовою ставкою.
Ця постанова набирає чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року.
У постанові Кабінету Міністрів України № 178 від 02.03.2022 зазначено, що її прийняття обумовлене виконанням мобілізаційних завдань в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні», та відповідно до підпункту «г» підпункту 195.1.2 пункту 195.1 статті 195 Податкового кодексу України.
Верховним Судом у постанові від 22.01.2025 у справі № 908/2672/23 викладено наступну позицію щодо постанови Кабінету Міністрів України № 178 від 02.03.2022
З аналізу положень наведеної постанови вбачається, що встановлення нульової ставки ПДВ є заходом, спрямованим на створення правових передумов для своєчасного та безперешкодного постачання товарів, необхідних для забезпечення національної безпеки та оборони України, захисту населення та інтересів держави в умовах воєнного стану.
Відповідно, правозастосування у цій сфері має базуватися на цільовому призначенні відповідних товарів, що передбачає гнучке використання механізмів пільгового оподаткування з урахуванням функціонального підходу.
Зміст постанови Кабінету Міністрів України № 178 від 02.03.2022 свідчить про те, що її дія охоплює не лише правовідносини, у яких стороною таких договорів поставки є суб`єкти, прямо зазначені у постанові, а й випадки, коли характер товару та його цільове призначення об`єктивно зумовлюють використання в інтересах оборони та безпеки держави.
Відповідно до підпункту 195.1.2 пункту 195.1 статті 195 Податкового кодексу України, операції з постачання товарів, що використовуються для забезпечення національної безпеки та оборони, підлягають обкладенню ПДВ за нульовою ставкою. При цьому пункт 185.1 статті 185 Податкового кодексу України визначає, що об`єктом оподаткування є операції з постачання товарів на митній території України, за умови їх документального підтвердження.
Ключовим критерієм для застосування нульової ставки ПДВ є не наявність суб`єкта як сторони договору, передбаченого даною постановою, а передусім фактичне використання товару відповідно до визначеної державної мети.
У цьому контексті особливого значення набуває принцип «substance over form» (превалювання суті над формою), відповідно до якого юридична оцінка операції має ґрунтуватися на її реальному економічному змісті, а не виключно на формальних аспектах правочину.
Суд враховує необхідність оцінки податкових наслідків з урахуванням реального змісту правовідносин, їх цільового спрямування та фактичних наслідків. У зв`язку з цим обґрунтування податкових зобов`язань повинно відбуватися з урахуванням не лише буквального тлумачення норми, а й мети, яку вона покликана забезпечити.
Системний аналіз постанови Кабінету Міністрів України № 178 від 02.03.2022 у поєднанні з нормами податкового законодавства дає підстави для висновку, що нульова ставка ПДВ може бути застосована за умови документального підтвердження фактичного використання товару для забезпечення потреб національної безпеки та оборони. При цьому визначення кінцевого отримувача товару має значення виключно в контексті підтвердження його фактичного використання за призначенням.
Слід відзначити, що укладений між сторонами договір № 1574 від 04.09.2023 не містить посилань на постанову Кабінету Міністрів України № 178 від 02.03.2022. У договорі відсутнє посилання, що закупівля товару здійснюється для потреб забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави. 
Позивачем документально не доведено обставин використання отриманого від відповідача товару саме на потреби забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено поняття «мобілізаційні завдання (замовлення)», якими є окремі вимоги мобілізаційного плану щодо номенклатури, обсягів виробництва необхідної продукції, утворення і підготовки до розгортання спеціальних формувань, а також затверджені в установленому порядку першочергові заходи мобілізаційної підготовки, які доводяться для виконання до центральних і місцевих органів виконавчої влади, інших державних органів, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування. 
До підприємств, установ і організацій, що залучаються до виконання мобілізаційних завдань (замовлень), мобілізаційні завдання (замовлення) доводяться на підставі затверджених основних показників мобілізаційного плану і договорів (контрактів), що укладаються в порядку, передбаченому законодавством.
У свою чергу вимоги щодо укладання договорів на виконання мобілізаційних завдань визначені постановою Кабінету Міністрів України № 1043-0039 від 05.12.2018 «Про затвердження мобілізаційних завдань (замовлень) на особливий період». Відповідно до зазначеної постанови визначено відповідних виконавців мобілізаційних завдань щодо постачання певних видів товарно-матеріальних цінностей.
Позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що спірний договір, укладений між Харківським національним університетом внутрішніх справ в особі Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ та Товариством з обмеженою відповідальністю «Люкс Україна», відноситься до договорів, що укладений з метою виконання мобілізаційних завдань.
Суд відзначає, що позивачем не доведено, а судом не встановлено на підставі зібраних в матеріалах справи доказів існування обставин, якими було мотивовано звернення до суду з вимогами про визнання недійсним п. 2.1. договору № 1574 від 04.09.2023 та стягнення сплаченої суми податку на додану вартість в розмірі 1.660ю.720,27 грн, а саме наявності правових підстав для звільнення спірної операції поставки товарів за вказаним договором від оподаткування податком на додану вартість в силу приписів підпункту г) підпункту 195.1.2 статті 195 Розділу V Податкового кодексу України.
Відтак, за відсутності будь-якого іншого обґрунтування позивачем його доводів щодо наявності підстав для визнання п. 2.1. договору в частині включення до загальної суми договору податку на додану вартість у розмірі 1.660.820,27 грн згідно ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України та стягнення з відповідача грошові кошти у наведеній сумі згідно ст. 1212 Цивільного кодексу України, суд, враховуючи такі основні засади (принципи) господарського судочинства як: змагальність сторін, диспозитивність та пропорційність, приходить до висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог.
Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Зважаючи на вищенаведене, позовні вимоги Харківського національного університету внутрішніх справ в особі відокремленого структурного підрозділу Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають повністю.
У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29). 
З огляду на вищевикладене, всі інші доводи та міркування учасників судового процесу не досліджуються судом, так як з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.
Керуючись ст. 129, ст.ст. 237, 238, 240 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 08.01.2026.

Суддя	В.В. Сівакова