КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
03110, м. Київ, вул. Солом`янська, 2-а, e-mail: inbox@kia.court.gov.ua

Єдиний унікальний номер справи № 752/10062/25 Головуючий у суді першої інстанції -Кордюкова Ж.І. Номер провадження № 22-ц/824/3030/2026 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 січня 2026 року м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді: Яворського М.А.,
суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,
за участю секретаря - Марченко А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 30 вересня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Кордюкової Ж.І., у місті Києві, у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інекомп», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Секістова Тетяна Іванівна, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксана Анатоліївна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-
ВСТАНОВИВ:
У квітні 2025 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ТОВ «Інекомп» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у якому просив суд визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Т.І. № 599 від 07 червня 2019 року таким, що не підлягає виконанню, та стягнути з відповідача судовий збір.
В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 07 червня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Т.І. вчинено виконавчий напис №599, за яким стягнуто з нього на користь ТОВ «СС Лоун» (в подальшому змінило найменування юридичної особи на ТОВ «Інекомп») заборгованість у сумі 13 293,40 грн.
23 серпня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клітченко О.А. на підставі оспорюваного виконавчого напису було відкрито виконавче провадження НОМЕР_2.
Вказує, що стягувачем нотаріусу не було подано документів на підтвердження безспірної заборгованості його перед ТОВ «СС Лоун». Заборгованість, яка значиться у виконавчому написі, не дає можливості зробити висновок щодо правомірності нарахування. Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року та зареєстрованим за №282/20595, передбачена можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору.
Оскільки ОСОБА_1 вважає, що спірний виконавчий напис є протиправним, адже вчинений з порушенням вимог чинного законодавства України, останній вимушений був звернутися до суду.
Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 30 вересня 2025 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, відповідно до якої просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що разом із позовною заявою ним було подано клопотання про витребування засвідченої копії виконавчого напису № 599 від 07 червня 2019 року у нотаріуса. Вказане клопотання не було розглянуто районним судом. Натомість, залишаючи позов без задоволення суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що матеріали справи не містять оспорюваного виконавчого напису № 599 від 07 червня 2019 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Т.І.
На підставі викладеного вважає, що було порушено його право на ефективний судовий захист.
Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.
26 січня 2026 року від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи без його участі. 
Інші учасники справи, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи не з`явилася (а.с. 127-131).
У відповідності до вимог ст. 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом першої інстанції було встановлено, що матеріали цивільної справи не містять оспорюваного виконавчого напису №599 від 07 червня 2019 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Т.І., який позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з чим районний суд виснував, що позбавлений можливості встановити та перевірити законність вчинення оспорюваного виконавчого напису та прийшов до висновку про залишення позивних вимог ОСОБА_1 без задоволення.
Апеляційний суд не погоджується із висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Згідно ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно зі статтею 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. 
Відповідно до ч. 1 ст. 88 Закону України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.
Учинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц.
Згідно підпункту 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі Порядок), для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.
Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).
Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка боржника на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.
Наведена норма спрямована на фактичне повідомлення боржника, аби надати йому можливість усунути порушення.
Тому повідомлення боржника необхідно вважати здійсненим належним чином за умови, що він одержав або мав одержати повідомлення, але не одержав його з власної вини. Доказом належного здійснення повідомлення може бути, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення.
Такі висновки узгоджуються з постановою Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц.
Підпунктами 3.1, 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.
Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999р. № 1172. (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів.
Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису.
Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання.
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року в справі № 357/12818/17.
Частинами 1 - 4 статті 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Отже, обов`язок надання доказів у підтвердження своїх доводів є не тільки у позивача, але і у відповідача.
У підтвердження своїх доводів позивач надав суду першої інстанції копію постанови про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_2 від 23 серпня 2019 року, копію постанови про стягнення з боржника основної винагороди в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_2 від 23 серпня 2019 року (а.с. 7-10).
Позивач зазначав, що йому не надходили будь-які повідомлення про вчинення виконавчого напису нотаріуса, звернення стягувача до нотаріуса із відповідною заявою чи про відкриття виконавчого провадження. При цьому позивач зобов`язання не визнавав, а також стверджував, що не отримував від відповідача вимог щодо усунення порушень умов кредитного договору та необхідності сплати заборгованості.
Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частиною 2 статті 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Виходячи з вказаних норм процесуального права та позиції позивача, саме відповідач повинен був надати суду докази на підтвердження надання приватному нотаріусу Секістовій Т.І. всіх належних документів для вчинення виконавчого напису, у тому числі кредитний договір, посвідчений нотаріально, вимогу до позивача про усунення порушень за кредитним договором та докази направлення цієї вимоги на адресу позивача і докази у підтвердження отримання цієї вимоги позивачем, або повернення її на адресу відповідача.
Однак, відповідачем до суду першої інстанції не були надані жодні документи, які були подані приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису, а відтак відповідачем суду не було надано жодного доказу у підтвердження дотримання ним вимог закону при зверненні до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису.
На виконання ухвали Київського апеляційного суду від 10 грудня 2025 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клітченко О.А. було надано копію виконавчого напису № 599 від 07 червня 2019 року, виданого приватним нотаріусом КМНО Секістовою Т.І. та договір про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 02 жовтня 2018 року № 383678-А.
Разом з тим, підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є недотримання відповідачем та приватним нотаріусом вимог законодавства при вчиненні виконавчого напису. 
Постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" Перелік був доповнений пунктом 2, який передбачає отримання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Для одержання виконавчого напису додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, визнано незаконною та нечинною постанову КМУ № 662 від 26 листопада 2014 року в частині положень, які доповнювали пункт 2 Переліку, зокрема доповнення переліку після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.".
Постанова суду набрала законної сили з моменту проголошення і є чинною на час розгляду даної справи.
Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14.
Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17.
Оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 07 червня 2019 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14.
Таким чином, судом апеляційної інстанції встановлено, що матеріали справи не містять доказів укладення між позивачем та відповідачем нотаріально посвідченого кредитного договору, а також не містять засвідченої стягувачем виписки з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою про її непогашення. Вказані обставини відповідачем не спростовані. За таких умов у приватного нотаріуса Секістової Т.І. були відсутні правові підстави для вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору, який був долучений приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клітченком О.А. на виконання ухвали Київського апеляційного суду від 10 грудня 2025 року.
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Секістовою Т.І. 07 червня 2019 року за № 599, таким, що не підлягає виконанню.
Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З врахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , скасування рішення та ухвалення у вказаній справі нового судового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Відповідно до вимог ст. 141 ч.13 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки позивач у справі ОСОБА_1 при подачі до позову та апеляційної скарги сплатив судовий збір у розмірі 3 028, 00 грн (1211,20+1816,80), його вимоги задоволені, тому і судові витрати у такому ж розмірі 3 028, 00 грн підлягають стягненню з відповідача на користь апелянта.
З урахуванням того, що на час апеляційного перегляду підприємство ТОВ «СС ЛОУН» код ЄДРПОУ - 40071779, змінило назву на Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНЕКОМП» тому витрати по вказаній справі повинні бути покладено на останнє.
Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд ,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , задовольнити.
Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 30 вересня 2025 року скасувати та ухвалити у вказаній справі нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити. 
Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Т.І. № 599 від 07 червня 2019 року про стягнення із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СС ЛОУН» заборгованості за кредитним договором №383678-А від 02 лютого 2018 року 13 293 грн 40 коп.
Стягнути Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНЕКОМП» (юр. адр. 10031, м.Житомир, вул. Параджанова Сергія , 50 код ЄДРПОУ 40071779) на користь ОСОБА_1 (зарестр. АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 )витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028 грн. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дати складення повного тексту постанови.
Текст постанови складено 28 січня 2026 року.

Головуючий суддя : М.А.Яворський
Судді : Т.Ц.Кашперська
В.О.Фінагеєв