КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 січня 2026 року м. Київ справа №320/8443/24
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Василенко Г.Ю., розглянувши у порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Броварської районної державної адміністрації Київської області про визнання протиправними дій,
в с т а н о в и в:
До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Управління соціального захисту населення Броварської районної державної адміністрації Київської області , в якому просить суд:
- визнати протиправними дії Згурівського відділу соціального захисту населення управління соціального захисту населення Броварської райдержадміністрації Київської області щодо відмови, викладеної в листі від 29.05.2023 року №126, ОСОБА_1 у визнанні статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та видачі відповідного посвідчення;
- зобов`язання Згурівського відділу соціального захисту населення управління соціального захисту населення Броварської райдержадміністрації Київської області визнати статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та видати відповідне посвідчення ОСОБА_1 .
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що звернувся до Управління соціального захисту населення Броварської районної державної адміністрації із заявою щодо визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Однак, відповідачем було відмовлено, оскільки не має правових підстав для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії Чорнобильській АЕС.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі та вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог та вказує, що позивач звернувся до відповідача із заявою та пакетом документів щодо визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та видачі відповідного посвідчення. Відповідач зазначає, що позивач працював в зоні ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС з 16.05.1988 по 31.05.1988, що становить 16 календарних днів та є не достатнім для встановлення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відповідно до ст.10 Закону "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". 
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином України про що свідчить паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Згурівським РВ ГУ МВС України в Київській області.
20.12.1991 позивачу було видано посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в 1988 серії НОМЕР_2 .
26.05.2023 позивач звернувся до Київської обласної державної адміністрації із заявою про визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Відповідно до наказу Баришівського АТП 13247 ОСОБА_1 з 28.01.1988 прийнятий водієм І класу на вантажний автомобіль .
Відповідно до додаткового списку працівників Баришівського АТП 13247, працюючих в районі ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, ОСОБА_1 працював водієм з 16.05.1988 по 31.05.1988.
До заяви були додані: копія наказу виданого Баришівським АТП 13247 про прийняття ОСОБА_1 з 28.01.1988 водієм І класу, копія додаткового списку працівників Баришівського АТП 13247, які працювали в районі ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, копія довідки про заробітну плату для обчислення пенсії від 17.07.2019 №9 відана ПАТ "Баришівське автотранспортне підприємство 13247", копія паспорта, копія ідентифікаційного номера, копія трудової книжки, копія довідки про зміну назви підприємства ПрАТ "Баришівське АТП 13247".
Листом від 29.05.2023 №126 Управління соціального захисту населення Броварської районної державної адміністрації відмовило позивачу в поданні заяви на розгляд Комісії Київської обласної державної адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Також, відповідачем було зазначено, що відповідно до Закону №796 учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються особи, що працювали у зоні відчуження у 1988 році не менше 30 календарних днів. Позивач працював в "районі ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС" у 1988 році 16 календарних днів, а тому відсутні правові підстави для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду з цим позовом, з приводу чого суд зазначає.
Відповідно до положень частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я, єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначено Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон № 796-XII).
Статтею 9 Закону № 796-XII визначено, що особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є:
1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків;
2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи;
3) громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт;
4) громадяни, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих.
Відповідно до статті 10 Закону № 796-XII учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до статті 15 Закону № 796-XII підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.
Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.
Отже, підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, який підтверджено відповідними документами.
Статтею 65 Закону № 796-XII передбачено, що учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України.
Посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.
Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій.
Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Як зазначалось судом раніше, 20.12.1991 позивачу було видано посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в 1988 серії НОМЕР_2 . В посвідченні зазначено: «Удостоверение бессрочно и действительно на всей территории Союза ССР» (мовою оригіналу).
Відповідно п.7 Постанови Ради Міністрів Української PCP і Української республіканської ради професійних спілок від 02.07.1990 №148 "Про заходи щодо поліпшення медичного обслуговування і соціального забезпечення осіб, які брали участь у роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильської АЕС", установлено, що особам, зазначеним у пунктах 1, 4, 5 і 6 вказаної постанови (зокрема, особам, які брали участь у роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС), видається Посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, яке є документом, що підтверджує право на встановлені пільги, та нагрудний знак.
01 квітня 1991 року постановою Верховної Ради Української PCP від 28.02.1991 №797-ХІІ 01.04.1991 був введений в дію Закон "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Статтею 14 вказаного Закону визначено категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, для встановлення пільг і компенсацій.
Після проголошення незалежності України, згідно постанови Верховної Ради України від 01.07.1992 №2533-12 в Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" були внесені зміни в частині першій статті 14, яка визначає категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Також постановою Верховної Ради України від 01.07.1992 №2533-12 доручено Кабінету Міністрів України до 20 липня 1992 року розробити та затвердити Положення про порядок видачі посвідчень українського зразка.
Постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.1992 №501 затверджений Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, згідно п.4 якого доручено Міністерству у справах захисту населення від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, Раді Міністрів Республіки Крим, обласним, Київській і Севастопольській міським державним адміністраціям забезпечити у тримісячний строк видачу посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Пунктом 5 цього Порядку встановлено, що посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, видані відповідно до постанови Ради Міністрів УPCP і Укрпрофради від 2 липня 1990 р. №148 "Про заходи щодо поліпшення медичного обслуговування і соціального забезпечення осіб, які брали участь у роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС", дійсні до 31 грудня 1992 року.
Постановою Кабінету Міністрів України від 31.12.92 №739 "Про продовження строку видачі посвідчень громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" дію посвідчень учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, виданих відповідно до постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 02.07.90 №148, продовжено до 28 лютого 1993 року замість 31 грудня 1992 року, як це передбачено пунктом 5 постанови Кабінету Міністрів України від 25.08.92 №501. Також цією постановою продовжено строк видачі посвідчень, передбачених пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 25.08.92 №501, громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до 31 грудня 1993 року.
Отже, надане до суду позивачем посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році втратило дію після 28 лютого 1993 року та вважається недійсним.
З 25.07.2018 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України "Деякі питання видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян" від 11.07.2018 №551, якою затверджено "Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян" (далі - Порядок № 551).
Згідно з пунктом 2 Порядку № 551 посвідчення є документом, що підтверджує статус осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, брали участь у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, громадян, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих, дружин (чоловіків) померлих громадян з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (потерпілих), смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою або з участю у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, а також опікунам дітей (на час опікунства) померлих громадян, смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, і надає право користуватися пільгами та компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", іншими актами законодавства.
Положеннями пункту 6 Порядку № 551 визначено, що учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали в зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 р. - незалежно від кількості робочих днів, з 1 липня 1986 р. по 31 грудня 1986 р. - не менше п`яти, а в 1987 році - не менше 14 календарних днів, віднесеним до категорії 2, видаються посвідчення “Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 19__ році” (категорія 2) серії А синього кольору.
Посвідчення “Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 19__ році” (категорія 3) серії А без відмітки про перереєстрацію, передбачену абзацом першим пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 4 лютого 1997 р. № 135, видані до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2018 р. № 551, вважаються недійсними.
Відповідно до пункту 11 Порядку № 551 визначено, що посвідчення видаються уповноваженими органами за місцем проживання (реєстрації) особи на підставі рішень комісій з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, утворених уповноваженими органами (далі - регіональні комісії). Посвідчення видаються, зокрема учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - на підставі, зокрема одного з таких документів:
- довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження із зазначенням кількості днів і населеного пункту, підтвердженої первинними документами (наказ чи розпорядження про відрядження до зони відчуження із зазначенням періоду роботи (служби) в зоні відчуження, особового рахунка, табеля обліку робочого часу, посвідчення про відрядження в зону відчуження з відміткою підприємства про прибуття та вибуття працівника, шляхових листів (за наявності), трудової книжки (у разі потреби);
- довідки архівної установи про участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження із зазначенням періоду служби (виконання робіт), днів виїзду на об`єкти або в населені пункти зони відчуження, у разі потреби - довідки командира військової частини, військового квитка, витягу з особової справи військовослужбовця, завіреного в установленому порядку.
Як зазначалось судом раніше, відповідно до додаткового списку працівників Баришівського АТП 13247, працюючих в районі ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, ОСОБА_1 працював водієм з 16.05.1988 по 31.05.1988.
Так, щоб отримати статус учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС потрібно відповідати умовам, передбаченим статтями 10, 15 Закону № 796-XII та надати відповідно документи, передбачені Постановою № 551. Натомість додані позивачем документи не вказують на його статус як ліквідатора наслідків Чорнобильської АЕС.
Крім того, позивачем до матеріалів справи були додані покази свідків, а саме ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 згідно з якими позивач працював водієм бензовоза в м. Чорнобиль з 30.04.1988 по 31.05.1988.
Разом з тим, перелік документів, визначений п. 11 Порядку № 511 є вичерпним. Вказаним переліком не передбачено урахування показів свідків, оскільки відповідач уповноважений видавати відповідні посвідчення лише на підставі належних та допустимих доказів, що підтверджують наявність факту участі у роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Окрім того, адміністративний суд позбавлений правових (законодавчих) можливостей установлювати (визнавати) будь-які юридичні факти.
Встановлення факту щодо участі позивача у ліквідації наслідків Чорнобильської АЕС, що має юридичне значення для отримання ним відповідного статусу у передбаченому законодавством порядку, розглядається в порядку окремого провадження за правилами цивільного законодавства України.
Водночас, жодних порушень відповідача при розгляді заяви позивача і прийняття рішення, з урахуванням наданих останнім документів, судом не встановлено.
Отже, суд дійшов висновку про те, що відмовляючи позивачу у встановленні статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та у видачі відповідного посвідчення, відповідач діяв на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією та чинним законодавством, та не допустив порушень прав позивача.
Відповідно до положень частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
За правилами частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.
Оскільки адміністративний позов не підлягає до задоволення, то відсутні правові підстави для вирішення питання щодо розподілу судових витрат, у тому числі витрат, понесених позивачем на правову допомогу.
На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250, 255 КАС України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Василенко Г.Ю.