ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 р. 	Справа № 520/13352/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бегунца А.О.,
Суддів: Русанової В.Б. ,  П`янової Я.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.09.2025, головуючий суддя І інстанції: Пасечнік О.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 05.09.25  по справі № 520/13352/25
за позовом       ОСОБА_1  
до     Харківської міської ради                         
про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Харківської міської ради, в якій просив суд:
- визнати протиправними дії Харківської міської ради щодо не здійснення розгляду звернення від 28.03.2025 відповідно до вимог діючого законодавства.
- зобов`язати Харківську міську раду здійснити розгляд звернення позивача поданого в інтересах ОСОБА_1 від 28.03.2025, за результатами розгляду якого в передбачений законом термін надати відповідь.
В обґрунтування позову вказує, що вмотивованої відповіді на звернення представника позивача Гарлика С.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 від 28.03.2025, Харківським міським головою Ігорем Тереховим не надано.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 05.09.2025 у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з вказаним рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.09.2025 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції необгрунтовано залишено позаувагою, що відповідь Департамента земельних відносин від 30.04.2025 №3524/0/225-25 на звернення від 28.03.2025 є неналежною, оскільки відповідь на неї зобов`язаний був дати Харківській міській голова Ігор Терехов, а не директор Департаменту земельних відносин ХМР. Зазначає, що аналогічні порушення суб`єктом владних повноважень прав ОСОБА_1 , знайшли свого фактичного підтвердження у рішенні Харківського окружного адміністративного суду від 24.12.2024 у справі №520/30267/24.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевірившии матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , через свого представника звернувся до Харківської міської ради зі зверненням (вх. № 4270/0/3-25 від 31.03.2025), відповідно до якого просив надати відповідь на наступні питання:
- Чи було встановлено інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю відповідно до вимог ст. 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", перед зверненням Харківської міської ради з позовом до Дзержинського районного суду м. Харкова у справі № 638/5611/24, будь-яких порушень з приводу проведеної реконструкції нежитлових примішень 1: "В-3", за адресою; м. Харків, Бурсацький узвіз, 8, належаних на праві власності ОСОБА_1 ; 
- Які саме права або інтереси Харківської міської влади, як власника земельної ділянки кадастровий номер 6310136300101 012:0019, за адресою: Бурсацький узвіз, 8, м. Харків, були нібито порушені; 
- Що саме стало законною підставою для звернення Харківської міської ради з позовом до Дзержинського районного суду м. Харкова у справі № 638/3611/24 про скасування реєстрації декларації про готовність до експлуатації об`єкта № 1476274663101 від 16.04.2019;
- При затвердженні рішенням 4 сесії 8 скликання Харківської міської ради від 21.04.2021 № 102/21 ОСОБА_1 , проекту землеустрою шодо відведення земельної ділянки комунальної власності плошею 00377 га (кадастровий номер 6310136300:01:012:0019 за рахунок земель житлової та громадської забудови для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі літ, "В-2" (спортивно-оздоровчий комплекс) за адресою: АДРЕСА_1 , на зазначеній земельній ділянки вже перебувало нежитлове приміщення літ. "В-2";
- При здійсненні 27.07.2020 відділом у Менському районні Головного управління Держгеокаластру у Чернігівській області державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 6310136300:01:012:0019, плошею 0,0377 га, для експлуатації нежитлової будівлі літ. "В-2" (спортивно-оздоровчий комплекс), за адресою: м. Харків, Бурсацький узвіз, 8, на вказаній земельній ділянки вже перебувало нежитлове приміщення літ. "В-2".
Листом Департаменту земельних відносин виконавчого комітету Харківської міської ради № 3524/0/225-25 від 30.04.2025  надано відповідь на звернення за вх. № 4270/0/3-25 від 31.03.2025 та зазначено, зокрема, що Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту з інспекційної роботи Харківської міської ради позбавлена можливості вживати заходів державного архітектурно-будівельного контролю. Інспекцією з контролю за використанням та охороною земель комунальної власності Департаменту земельних відносин Харківської міської ради на підставі ч. 2 ст. 83 та ст. 187 Земельного кодексу України проведено комплекс перевірочних заходів щодо додержання земельного законодавства при використанні земельної ділянки з кадастровим номером 6310136300:01:012:0019, яка розташована за адресою: м. Харків, Бурсацький узвіз, 8. Згідно з інформацією з Реєстру земельна ділянка з кадастровим номером 6310136300:01:012:0019, площею 0,0377 га по Бурсацькому узвозу, 8 у м. Харкові комунальної власності належить Харківській міській раді на підставі Закону України від 06.09.2012 № 5245-VI. Відповідно до інформації з Реєстру право власності на нежитлові приміщення 1-го поверху №№ I, II, 23-1, 24-1, 25-1, 25-2, 26-1, 26-2, 26-3, 26-4 в літ. "В-I" загальною площею 103,5 кв.м з 02.02.2018 зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 02.02.2018 № 94. 26.04.2019 державним реєстратором Департаменту реєстрації Харківської міської ради Тертишником Дмитром Олександровичем прийнято рішення № 46675615 від 26.04.2019 про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, яким внесено зміни до об`єкта нерухомого майна №1476274663101; а саме, нежитлові приміщення в літ. "В-1" змінено на нежитлові приміщення 1-го поверху № 1-:-17, 2-го поверху № 18-:-30 в нежитловій будівлі літ. "В-2". Змінено загальну площу з 103,5 кв.м на 467,7 кв.м. Вказані зміні внесено на підставі декларації про готовність до експлуатації об`єкта нерухомого майна, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (CС1) № ХК 141191061852 від 16.04.2019. Згідно вказаної декларації щодо об`єкта: "Реконструкція приміщень спортивного клубу в будівлі; АДРЕСА_1 ", замовник - ОСОБА_1 , загальна площа об`єкта - 467,7 кв.м, кількість поверхів - 2. Інформація про документ, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою не зазначено, у зв`язку з виконанням реконструкції без зміни геометричних розмірів. Разом з цим, після проведення реконструкції загальна площа об`єкта збільшилась з 103,5 кв.м на 467,7 кв.м, що свідчить про зміну геометричних розмірів будівлі. Реконструкція нежитлових приміщень 1-го поверху "№ 1-;-17, 2-го поверху №№ 18-:-30 в нежитловій будівлі літ, "В-2" по Бурсацькому узвозу, 8 у м. Харкові проведена зі зміною зовнішніх геометричних розмірів, відповідно реконструйовані приміщення не входять до переліку об`єктів будівництва, для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 06.11.2017 № 289 "Про затвердження Переліку об`єктів будівництва, для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються", зі змінами. Відповідно до викладеного, нежитлові приміщення 1-го поверху №№ 1-;-17, 2-го поверху №№ 18-:-30 в нежитловій будівлі літ. "В-2" по Бурсацькому узвозу, 8 у м. Харкові є об`єктом самочинного будівництва, які реконструйовані зі зміною геометричних розмірів без отримання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, належним чином затвердженої проектної документації, на земельній ділянці, яка на праві комунальної власності належить Харківській міській раді. Згідно акту обстеження земельної ділянки за адресою: м. Харків, Бурсацький узвіз, 8, кадастровий номер 6310136300:01:012:0019, від 21.12.2023 виїздом на місце встановлено, що земельна ділянка (кадастровий номер 6310136300:01:012:0019) плошею 0,0377 га за адресою: м. Харків, Бурсацький узвіз, 8 огороджена, на земельній ділянці знаходиться нежитлова будівля: літ. "В-2", право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ). Вищезазначена земельна ділянка використовується для експлуатації та обслуговування вказаної нежитлової будівлі (спортивно-оздоровчий комплекс). Таким чином, в декларації про готовність до експлуатації об`єкта нерухомого майна, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (CC1) № ХК 141191061852 від 16.04.2019, зазначено недостовірні відомості щодо здійснення реконструкції без зміни геометричних розмірів, та, як наслідок, недостовірні дані, щодо необхідності отримання права власності чи права користування земельною ділянкою під вказаним об`єктом. Враховуючи вказане вище, право власності на нежитлові приміщення 1-го поверху №№ 1-:-17, 2-го поверху №№ 18-;-30 в нежитловій будівлі літ. "В-2" по Бурсацькому узвозу, 8 у м. Харкові зареєстровано всупереч вимогам законодавства, оскільки об`єкт належним чином не введено в експлуатацію, в декларації про готовність об`єкта до експлуатації зазначено недостовірні дані, а земельна ділянка на якій розташовано спірний об`єкт, на праві комунальної власності належить Харківській міській раді, що порушує права міської ради на вільне володіння, користування та розпорядження вказаною земельною ділянкою, що і зумовило звернення Харківської міської ради до суду з відповідною позовною заявою.
Щодо прийняття рішення 4 сесії Харківської міської ради 8 скликання від 21.04.2021 №102/21 "Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок", повідомлено, що вказаним рішенням ОСОБА_1 , затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної власності площею 0,0377 гa (кадастровий номер 6310136300:01:012:0019) за рахунок земель житлової та громадської забудови для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі літ. "В-2" (спортивно-оздоровчий комплекс) за адресою: узвіз Бурсацький, 8 (Шевченківський район). Надано в оренду строком до 01.05.2026 земельну ділянку комунальної власності площею 0,0377 га (кадастровий номер 6310136300:01:012:0019) за рахунок земель житлової та громадської забудови для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі літ. "В-2" (спортивно-оздоровчий комплекс) за адресою: узвіз Бурсацький, 8 (Шевченківський район). На дату прийняття рішення 4 сесії Харківської міської ради 8 скликання від 21.04.2021 №102/21 "Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок", Харківська міська рада не володіла інформацією щодо порушень ОСОБА_1 вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності та державної реєстрації речових прав на нерухоме майно. Під час державної реєстрації земельної ділянки, каластровий номер 6310136300:01:012:0019 державний реєстратор Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області діяв виключно в межах повноважень наданих Законом України "Про держаний земельний кадастр".
Направлення заяви через Укрпошту, підтверджено наявною в матеріалах справи трекінгу відстеження за №6105700098042.
Зазначаючи про не отримання вмотивованої відповіді від Харківської міської ради, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того. що відповідачем дотримано строки надання відповіді на звернення відповідно до Закону України "Про звернення громадян" та надано відповідь на всі питання позивача у зверненні.
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 40 Конституції України передбачено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Статтею 5 Закону України "Про інформацію" від 02.10.1996 №2657-XII (далі - Закон №2657-XII) визначено, що кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.
Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити до органів державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів врегульовано Законом України від 02.10.1996 № 393/96-ВР "Про звернення громадян" (далі - Закон № 393/96-ВР).
Цей Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.
Вказані конституційні положення, а також положення Закону України "Про звернення громадян" визначають правову процедуру розгляду звернень особи, зокрема до суб`єктів владних повноважень, яка гарантує доступ особи до інформації, обов`язок розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Правова процедура ("fair procedure" - справедлива процедура) є складовою принципу законності та принципу верховенства права і передбачає правові вимоги до належного прийняття актів органами публічної влади, та встановлює межі вчинення повноважень органом публічної влади і, в разі її неналежного дотримання, дає підстави для оскарження таких дій особою, чиї інтереси вона зачіпає, до суду.
Встановлена правова процедура, як складова принципу законності та принципу верховенства права, є важливою гарантією недопущення зловживання з боку органів публічної влади під час прийняття рішень та вчинення дій, які повинні забезпечувати справедливе ставлення до особи.
Ця правова процедура спрямована на забезпечення загального принципу юридичної визначеності, складовою якої є принцип легітимних очікувань як один з елементів принципу верховенства права, тобто особа правомірно очікує отримати у передбачений законом спосіб відповідь на порушене перед суб`єктом, якому адресовано звернення, питання відповідно та у спосіб, передбачений законом.
Частиною першою статті 1 Закону № 393/96-ВР (у редакції від 01.01.2020) визначено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Відповідно до статті 3 Закону № 393/96-ВР під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.
Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.
Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності.
Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.
Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.
Згідно з частиною першою статті 5 цього Закону звернення громадян адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.
Звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду (ч. 1 статті 7 Закону № 393/96-ВР).
При цьому частинами третьою, четвертою статті 7 цього Закону передбачено, що якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.
Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.
Отже, відповідно до норм чинного законодавства звернення громадян мають розглядатися тим органом, до компетенції якого належить вирішення порушених у цих зверненнях питань.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 січня 2021 року в справі № 9901/128/20, від 03 березня 2021 року в праві №9901/241/20, від 12 серпня 2021 року в справі №9901/313/20.
За змістом частини 1, 3, 4 статті 15 Закону № 393/96-ВР органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).
Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.
Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону № 393/96-ВР скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об`єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням безпосередньо до суду.
За приписами статті 18 Закону № 393/96-ВР громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право: особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви; знайомитися з матеріалами перевірки; подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу; бути присутнім при розгляді заяви чи скарги; користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку; одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги; висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги; вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.
Згідно із нормами статті 19 Закону № 393/96-ВР органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.
У разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань. Це положення не скасовує вимоги абзацу дев`ятого частини першої цієї статті.
За приписами частини першої, другої статті 20 Закону № 393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.
На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну.
Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.
Таким чином, у разі надходження до органу звернення громадянина, відповідний орган повинен об`єктивно, всебічно і вчасно перевірити викладені у цьому зверненні обставини та письмово повідомити громадянина про результати перевірки заяви і суть прийнятого рішення. Це закономірно означає, що орган, до якого відбулося звернення, зобов`язаний надати мотивовану та обґрунтовану відповідь або прийняти рішення про відмову у задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні, скарзі).
Верховний Суд у постанові від 27.04.2020 у справі № 813/4351/16 зазначив, що саме по собі надання будь-якої відповіді на звернення громадянина у визначені законом строки не слід вважати повним і належним виконанням свого обов`язку суб`єктом владних повноважень. Істотною умовою такої відповіді є її належне обґрунтування і вирішення поставлених у зверненні питань (із урахуванням суті відповідного звернення і на підставі його ґрунтовного й всебічного вивчення).
Отже, судовим розглядом підтверджено, що листом Департаменту земельних відносин виконавчого комітету Харківської міської ради №3524/0/225-25 від 30.04.2025 позивачу надано відповідь на звернення за вх. № 4270/0/3-25 від 31.03.2025 в межах повноважень та містить вичерпну інформацію з питань, порушених позивачем у зверненні. При цьому, будь-яких доводів щодо недостовірності наданої інформації позивачем не зазначено.
Щодо доводів апеляційної скарги позивача, що звернення спрямовувалось саме Харківському міському голові Терехову І.О., тоді як відповідь надана директором Департаменту земельних відносин Харківської міської ради, колегія суддів зазначає, що відповідно до Порядку з організації роботи зі зверненнями громадян та юридичних осіб у Харківській міській раді та її виконавчихт органах", затвердженого розпорядженням Харківського міського голови від 15.07.2011 №3081 (зі змінами), вказане звернення передано відповідному виконавцю -  Департаменту земельних відносин, який є належним суб`єктом надання відповіді. Також колегія суддів зауважує, що надання інформації саме Департаментом земельних відносин Харківської міської ради, викладеної в листі  №3524/0/225-25 від 30.04.2025, не змінює її правового статусу.
Щодо посилання позивача на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.12.2024 по справі №520/30267/24, яким визнано протиправними дії Харківської міської ради щодо не здійснення розгляду звернення ОСОБА_1 та зобов`язано Харківську міську раду розглянути звернення ОСОБА_1 відповідно до вимог ЗУ "Про звернення громадян", Земельного кодексу України, ЗУ "Про оренду землі", ЗУ "Про місцеве самоврядування" та Конституції України, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки в межах вказаної справи розглядались інші фактичні обставини справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
При цьому, суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
Зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, колегія суддів зазначає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.
При цьому, ціль мотивування судового рішення полягає в тому, щоб продемонструвати і довести, передусім сторонам, що суд справді почув, а не проігнорував їхні позиції, мотивоване судове рішення надає сторонам змогу вирішити питання про доцільність його оскарження, належне мотивування судового рішення забезпечує ефективний апеляційний перегляд справи.
Аналогічні висновки застосовує Верховний Суд, зокрема у постановах від 27.05.2025 по справі № 160/27436/23, від 02.07.2025 по справі №380/5471/24.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Отже, з урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції в повному обсязі дослідив положення нормавтиних актів, що регулюють спірні правовідносини та дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.
Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 05.09.2025 по справі № 520/13352/25 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		А.О. Бегунц 	
Судді	   	В.Б. Русанова    Я.В. П`янова