ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
11 лютого 2026 року м. Житомир справа № 240/21468/25
категорія 112030500
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Семенюка М.М., 
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування положення, зобов`язання вчинити дії, 
встановив:
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати положення рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлене протоколом № 10/зм від 04 квітня 2025 року (затвердженого 09 квітня 2025 року), якими скасовано призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 та зазначено, що члени його сім`ї не мають права на отримання такої допомоги;
- зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення яким нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку з інвалідністю, право на яку належало його померлому сину ОСОБА_2 ,
В обґрунтування позову зазначає, що право "сина Позивачки на ОСОБА_3 виникло за його життя в момент встановлення інвалідності. Це є майновим правом, а не особистим немайновим. Згідно зі статтею 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві"; "Це питання також прямо врегульовано спеціальним нормативно-правовим актом – Постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2016 р. № 336. Відповідно до пункту 22 цієї Постанови: «Сума одноразової грошової допомоги, яка належала особі з інвалідністю внаслідок війни... і не була виплачена у зв`язку з її смертю, виплачується... рівними частинами дружині (чоловіку), дітям, а в разі їх відсутності - батькам померлого...»".
Ухвалою від 08.09.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що право на допомогу у сина позивача не виникло за життя, оскільки рішення про її призначення було ухвалене після його смерті. Відтак члени його сім`ї не мають правових підстав претендувати на зазначену виплату.
Позивач відповіді на відзив не надав.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є батьком померлого ОСОБА_2 (а.с.10-11,14).
ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААГ № 633261 від 29.01.2024 (а.с. 24 зворот) мав з 10.01.2024 інвалідність ІІІ групи внаслідок травми, пов`язаної з захистом Батьківщини.
22.07.2024 ОСОБА_2 звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 з заявою (а.с. 24) про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності внаслідок поранення, пов`язаного з захистом Батьківщини.
За наслідками розгляду зави та доданих документів (а.с. 24-30), Комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, прийняла рішення, оформлене протоколом № 207/975 від 13.12.2024 (а.с. 32) про призначення ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги.
21.09.2024, згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 15.10.2024 (а.с. 34 зворот) ОСОБА_2 помер.
31.01.2025 командиром військової частини НОМЕР_1 направлено лист до Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України (а.с. 33), в якому повідомлено про смерть ОСОБА_2 
04.04.2025 Комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, прийняла рішення, оформлене протоколом № 10/зм від 04.04.2025 (а.с. 31), яким: "Скасувати пункт 3 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 13.12.2024 №207/975 щодо призначення одноразової грошової допомоги солдату ОСОБА_4 (вч НОМЕР_1 ), який є особою з інвалідністю ІІІ групи внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини,, оскільки ОСОБА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а допомога у зв`язку з установленням інвалідності призначена 13.12.2024.
Допомога була призначена, оскільки даних про смерть заявника на час призначення допомоги не було.
Згідно зі статтею 1219 Цивільного кодексу України права та обов`язки особи не входять до складу спадщини, зокрема це стосується прав на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, прав на допомогу або інші виплати, встановлені законом. Отже, право заявника на допомогу не може переходити до членів його сім`ї.
Ураховуючи, що ОСОБА_2 , помер до призначення одноразової грошової допомоги, члени його сім`ї не мають права на одержання одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності".
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Згідно із статтею 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає та регулює відносини у цій галузі Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.91 р. №2011-XII (надалі - Закон №2011-XII).
Відповідно до ст. 1-2 Закону №2011-XII, військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Статтею 2 Закону №2011-XII гарантовано, що ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.
У відповідності з пунктом 1 статті 16 Закону №2011-XII, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
На виконання пункту 2 статті 16-2 та пункту 9 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. №975 затверджений Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок №975 у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Пунктом 22 Порядку №975 передбачено, що призначення одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, призваним на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюються Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, розвідувальним органом Міноборони, Службою зовнішньої розвідки та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).
Згідно з пунктом 23 Порядку №975, керівник уповноваженого органу після визначення переліку осіб, зазначених у пунктах 8 і 9 цього Порядку, які мають право на одержання одноразової грошової допомоги (зокрема з урахуванням особистого розпорядження), подає у 15-денний строк з дня реєстрації документів, передбачених пунктами 20 і 21 цього Порядку, розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого обов`язково додаються документи, зазначені в пунктах 20 і 21 цього Порядку.
Розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження від уповноваженого органу висновку щодо виплати одноразової грошової допомоги та документів, зазначених у пунктах 20 і 21 цього Порядку, приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення зазначених документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують підтвердження обставин, зазначених у документах, чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявнику з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання.
Доопрацювання документів здійснюється у порядку, визначеному абзацом другим цього пункту, а після надходження додаткових документів приймається рішення про призначення одноразової грошової допомоги в порядку черговості відповідно до дати надходження заяви до розпорядника бюджетних коштів або про відмову в її призначенні.
Строки подання рішення розпорядника бюджетних коштів уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги, а також строки видання наказу про виплату уповноваженим органом одноразової грошової допомоги встановлюються міністерствами та державними органами.
Під час воєнного стану рішення про призначення одноразової грошової допомоги приймається розпорядником бюджетних коштів протягом трьох місяців з дня отримання всіх необхідних документів.
Згідно з пунктом 24 Порядку №975, одноразова грошова допомога виплачується особі шляхом перерахування коштів уповноваженим органом на рахунок в установі банку, зазначеній одержувачем виплати.
Якщо після призначення одноразової грошової допомоги за її одержанням звертаються інші особи, питання щодо розподілу суми такої допомоги вирішується за взаємною згодою або в судовому порядку між такими особами.
За наявності спору між особами, які мають право на призначення і виплату одноразової грошової допомоги, або між особами і органами, уповноваженими призначати та здійснювати виплату одноразової грошової допомоги, щодо права на призначення і виплату одноразової грошової допомоги та/або її розміру орган, уповноважений здійснювати виплату одноразової грошової допомоги, призупиняє її виплату до вирішення спору в судовому порядку та набрання судовим рішенням законної сили.
Щодо посилання відповідача на те, що право на допомогу у сина позивача не виникло за життя, оскільки рішення про її призначення було ухвалене після його смерті, то суд вважає його хибним з огляду на наступне.
Відповідно до абз. 4 п. 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності - дата, зазначена у витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або довідці медико-соціальної експертної комісії, а у разі повторного огляду/оцінювання, зміни групи інвалідності чи причинного зв`язку - дата, зазначена у витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи/довідці медико-соціальної експертної комісії про повторне встановлення інвалідності або відомості з електронної системи щодо оцінювання повсякденного функціонування особи.
Тобто, право на одноразову грошову допомогу у померлого ОСОБА_2 виникло саме з 10.01.2024 (дата встановлення інвалідності), а не з 13.12.2024 (дата рішення), як вважає відповідач.
Суд вважає за необхідне зазначити, що бюрократичний принцип розгляду документів негативно впливає на реалізацію законних прав осіб.
Щодо принципу спадкування належних ОСОБА_2 коштів, то суд зазначає наступне.
Згідно з статтею 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Статтями 1218, 1219 Цивільного кодексу України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; право на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.
Згідно з статтею 1227 Цивільного кодексу України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Поряд з цим, слід зазначити, що спори, які стосуються виплати недоодержаних сум розглядаються в порядку цивільного судочинства, а тому суд, в межах даного спору, не надає оцінку спадковим питанням.
Щодо підстав скасування пункту 3 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 13.12.2024 №207/975 щодо призначення одноразової грошової допомоги солдату ОСОБА_4 (вч НОМЕР_1 ), який є особою з інвалідністю ІІІ групи внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, оскільки ОСОБА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а допомога у зв`язку з установленням інвалідності призначена 13.12.2024, то суд вважає за необхідне зазначити, що ні Порядком № 975, ні Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ні Положенням про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей, затвердженого Наказом Міністерства оборони України 14.08.2014 № 530, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 жовтня 2014 р. за № 1294/26071 не передбачена така підстава для скасування рішення про призначення одноразової грошової допомоги. Іншого відповідачем не доведено.
Конституційний Суд України ухвалив рішення від 6 квітня 2022 року № 1-р(II)/2022, у якому вказав на необхідності посиленого з боку Держави соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, осіб, що збройно захищають суверенітет, територіальну цілісність та недоторканність України під час агресії РФ проти України, розпочатої в лютому 2014 року, а також осіб, які вже виконали свій обов`язок перед державою щодо захисту її суверенітету і територіальної цілісності, а також зазначив про неможливість обмеження або скасування права на соціальний захист цієї особливої категорії осіб із спеціальним юридичним статусом.
Також у вказаному рішенні зазначено, що за змістом статей 17, 65 Основного Закону України, громадяни України, які захищають Вітчизну, незалежність та територіальну цілісність України, виконують конституційно значущі функції, тож держава повинна надавати їм і членам їхніх сімей особливий статус та забезпечувати їх додатковими гарантіями соціального захисту відповідно до частини п`ятої статті 17 Конституції України як під час проходження служби, так і після її закінчення; щодо осіб, на яких покладено обов`язок захищати Україну, її незалежність та територіальну цілісність, та членів їхніх сімей частиною п`ятою статті 17 Конституції України встановлено особливий соціальний захист, який не обмежено умовами й рівнем, визначеними у статті 46 Основного Закону України (абзаци другий, третій пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 18 грудня 2018 року № 12-р/2018, абзац одинадцятий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України (Другий сенат) від 25 квітня 2019 року № 1-р(II)/2019).
Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про протиправність рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлене протоколом № 10/зм від 04 квітня 2025 року (затвердженого 09 квітня 2025 року), якими скасовано призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 та зазначено, що члени його сім`ї не мають права на отримання такої допомоги і як наслідок, для належного захисту прав позивача суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача провести виплату належних з 10.01.2024 ОСОБА_2 коштів з врахуванням статусу позивача у справі щодо стягнення недоотриманих виплат у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 та наявність інших осіб з аналогічним статусом, які також претендують/мають право на отримання ОГД.
Враховуючи задоволення позову та приписи ст. 139 КАС України, на користь позивача належить стягнути понесені ним судові витрати в сумі 968,96 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246 КАС України, суд
вирішив:
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , номер НОМЕР_3 ) до Міністерства оборони України (просп. Повітряних Сил, 6,м. Київ,03049, код 00034022) задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати п. 1 рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлене протоколом № 10/зм від 04 квітня 2025 року.
Зобов`язати Міністерство оборони України провести виплату належних з 10.01.2024 ОСОБА_2 коштів з врахуванням статусу ОСОБА_1 , як спадкоємця та враховуючи наявність інших осіб з аналогічним статусом, які також претендують/мають право на отримання належних ОСОБА_2 коштів.
Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати в сумі 968,96 грн за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства оборони України. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Семенюк