Справа № 367/1252/23 
Провадження по справі № 1-кп/367/188/2026

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 лютого 2026 року Ірпінський міський суд Київської області у складі: 
головуючого - судді ОСОБА_1 , 
за участю:
секретаря судового засідання – ОСОБА_2 , 
прокурора – ОСОБА_3 ,
обвинуваченого – ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ірпені в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області кримінальне провадження, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 січня 2023 року за № 12023116040000032 по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, освіта середня, неодруженого, офіційно не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-15.07.2022 Києво-Святошинським районним судом Київської області за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;
-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, -
встановив:
ОСОБА_4 , будучи 15.07.2022 засудженим Києво-Святошинським районним судом Київської області за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, 06 січня 2023 року приблизно о 11 год. 30 хв. (точного часу не встановлено), перебуваючи на території лісової посадки за адресою: Київська область, Бучанський район, м. Ірпінь, вул. Чехова (точної адреси не встановлено), побачив на землі поліетиленовий зіп-пакет з порошкоподібною речовиною білого кольору. Після чого, піднявши рукою вказаний зіп-пакет та переконавшись, що у середині знаходиться порошкоподібна речовина білого кольору, яка містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено – PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), у цей час у нього виник злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання вказаної особливо небезпечної психотропної речовини для власного вживання, без мети збуту.
Таким чином, ОСОБА_4 , будучи засудженим протягом року за ч.1 ст.309 КК України, незаконно придбав особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено – PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), масою в речовині 0,269 г, для власного вживання, без мети збуту.
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на зберігання особливо небезпечної психотропної речовини, ОСОБА_4 , знаходячись у тому ж місці в той же час, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, для власного вживання, без мети збуту, поклав поліетиленовий зіп-пакет з порошкоподібною речовиною білого кольору, яка містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено – PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), у ліву кишеню своїх штанів та направився по власним справам.
Таким чином, ОСОБА_4 , будучи засудженим протягом року за ч.1 ст.309 КК України, почав незаконно зберігати особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено – PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), масою в речовині 0,269 г, для власного вживання, без мети збуту.
У подальшому, 06 січня 2023 року, ОСОБА_4 , незаконно зберігаючи при собі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено – PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), масою в речовині 0,269 г, йдучи по вул. Чехова, 22/22А, у м. Ірпінь, Бучанського району, Київської області, був зупинений працівниками поліції, якими у період часу з 13 год. 29 хв. по 13 год. 39 хв., вилучено поліетиленовий зіп-пакет з порошкоподібною речовиною білого кольору, що містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено – PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), масою в речовині 0,269 г, яку він незаконно придбав та зберігав для власного вживання, без мети збуту.
Таким чином, своїми діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.309 КК України, а саме незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за ст. 309 КК України.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, підтвердив обставини, викладені у обвинувальному акті, та в своїх показаннях зазначив, що в січні 2023 року він йшов у лісовій посадці неподалік вул. Чехова в м. Ірпінь, на землі виявив пакетик із білою речовиною, та одразу зрозумів, що в ньому міститься психотропна речовина, після чого взяв виявлений пакетик із речовиною із собою для власного вживання, після чого через півгодини був зупинений працівниками поліції, яким добровільно видав згорток із вмістом психотропної речовини. Масу психотропної речовини не оспорює. Зазначив, що розкаюється у вчиненому та просив не призначати суворе покарання.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за відсутності заперечень учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів справи, які характеризують його особу, підтверджують наявність речових доказів та процесуальних витрат. При цьому, судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви у добровільності їх позиції. Також, судом роз`яснено учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння ним обставин вчиненого, добровільності та істинності його позиції. 
За таких обставин, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 доведена повністю, оскільки він своїми діями, які виразились у незаконному придбанні та зберіганні психотропних речовин без мети збуту, вчиненому протягом року після засудження за ст. 309 КК України, вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.309 КК України.
Відповідно до ч.1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Вирішуючи питання щодо виду та розміру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України є нетяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, має середню освіту, неодружений, не працює, характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, матір обвинуваченого є особою з інвалідністю 1 групи, рідний брат обвинуваченого є особою з інвалідністю ІІІ групи.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає щире каяття.
Прокурором у обвинувальному акті зазначено обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 – вчинення злочину з використанням умов воєнного стану. Однак, прокурором не доведено, які саме умови воєнного стану були використані обвинуваченим на момент вчинення злочину. Враховуючи викладене, обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Суд зазначає, що згідно положень статей 50, 65 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Підстав для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено санкцією ч. 2 ст. 309 КК, чи звільнення обвинуваченого від призначеного покарання з випробуванням суд не вбачає, оскільки визнана судом обставина, що відповідно до ст. 66 КК пом`якшує покарання, не знижує ступеня тяжкості вчиненого діяння, а тяжкість злочину, дані про особу, вчинення злочину під час іспитового строку та інші обставини свідчать про неможливість виправлення засудженого без реального відбування покарання.
Тому, на підставі викладеного, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції ч.2 ст.309 КК України.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 липня 2022 року за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік.
Таким чином, ОСОБА_4 06 січня 2023 року вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.309 КК України, під час іспитового строку, призначеного вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 липня 2022 року за ч.1 ст.309 КК України. 
Так, згідно з ч. 3 ст. 78 КК України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення, суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Згідно із положеннями ч. 4 ст. 71 КК України, остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Враховуючи викладене, суд вважає правильним призначити ОСОБА_4 остаточне покарання на підставі ч.ч. 1, 4 ст.71, ст.72 КК України, а саме шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, у виді позбавлення волі.
Призначене ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі буде необхідним та достатнім для його виправлення та запобігатиме вчиненню нових кримінальних правопорушень в майбутньому.
Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.
З обвинуваченого, відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, на користь держави підлягають стягненню процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні за проведення експертного дослідження.
Запобіжний захід до ОСОБА_4 не застосовувався. 
Керуючись ст.ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд –
ухвалив:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.
Остаточне покарання ОСОБА_4 визначити на підставі ч.1 ст.71, ст.72 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 липня 2022 року, у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 1 (один) місяць.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту звернення вироку до виконання. 
Речовий доказ по справі: порошкоподібну речовину білого кольору, що містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено – PVP, масою в речовині 0,269 г – знищити.
Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення експертизи в розмірі 1510 (одна тисяча п`ятсот десять) гривень 24 копійки. 
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення виключно з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України, та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1