Справа № 732/1637/25 	Головуючий у 1 інстанції Бойко А. О. 	
Провадження № 33/4823/892/25 	  	
Категорія - ч.3 ст. 173-2 КУпАП  	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2025 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд у складі: головуючого судді Салая Г.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Городнянського районного суду Чернігівської області від 14 жовтня 2025 року,
                                      У С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020,00 грн. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605 грн 60 коп. судового збору.

Судом першої інстанції встановлено, що 30.09.2025 року о 20 год 00 хв, ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , учинив домашнє насильство стосовно своєї матері ОСОБА_2 , 1963 року народження, в ході якого схопив останню за волосся та наніс удар в плече, чим завдав шкоди фізичному та психологічному здоров`ю потерпілої.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, оскільки протягом року він вже притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП та ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності тлумачаться на його користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

На засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Його неявка не перешкоджає апеляційному розгляду, тому можливо розглянути справу у його відсутність. 

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. ст. 9, 245, 252 КУпАП особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, яке мало місце, та що має бути встановлено судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

За диспозицією ст. 173-2 КУпАП правопорушенням є вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. За ч. 3 ст. 173-2 КУпАП настає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частинами першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян. Об`єктивна сторона правопорушення полягає в умисному вчиненні будь-яких із зазначених у диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - настання фізичної або психологічної шкоди, яка була завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ст. 173-2 КУпАП необхідно з`ясувати, чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з п. 14 ст. 1 вказаного Закону, психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до п. 17 ст. 1 зазначеного Закону, фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

З аналізу наведених вище норм Закону вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли діяння фізичного, сексуального, психологічного або економічного характеру тягнуть за собою настання фізичної або психологічної шкоди здоров`ю потерпілого.

Таким чином, дії ОСОБА_1 , які виразилися у нецензурній лайці, смиканні за волосся та нанесені удару в плече, формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли вони спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному та фізичному здоров`ю особи.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП повторно протягом року, тобто за ч. 3, відповідає фактичним обставинам справи, є законним, обґрунтованим та узгодженим із наявними у матеріалах справи доказами в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД  №263562 від 30.09.2025 в якому зазначено, що ОСОБА_1 за місцем свого проживання відносно своєї матері ОСОБА_2 вчинив домашнє насильство психологічного характеру, а саме виражався нецензурною лайкою та фізичного характеру, а саме смикав за волосся та вдарив ногою у плече; даними рапорту чергового ВП № 3 ЧРУП ГУНП в Чернігівській області Кирилюк від 30.09.2025, яким зафіксовано, телефонне повідомлення на лінію «102» ОСОБА_2 про вчинення щодо неї сімейного насильства з боку сина, яка повідомила, що останній кидався битися, плюється, поводиться неадекватно та просить направити наряд поліції. 

Це у повній мірі узгоджується з її письмовими поясненнями, наданими працівникам поліції, які прибули за викликом, про те, що її син, ОСОБА_1 , у стані алкогольного сп`яніння, виражався нецензурною лайкою, вдарив у плече та смикав за волосся.

Повторність правопорушення протягом року підтверджується відповідною копією постанови, яка знаходиться у матеріалах  справи. 

Наведені докази у своїй сукупності вказують на вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства відносно своєї матері, що вчинено повторно протягом року, що вказує на склад правопорушення ч. 3 ст. 173-2 КУпАП в його діях.

При цьому матеріали справи не містять доказів, які б спростовували обставини, зафіксовані у вказаних документах. 

При накладенні адміністративного стягнення судом належним чином виконані вимоги ст. 33 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в межах санкції ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.

За таких обставин, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

Керуючись ст. ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Городнянського районного суду Чернігівської області від 14 жовтня 2025 року відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за  ч. 3 ст. 173-2 КУпАП  – без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.      

Суддя	Г. А. Салай