ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2026 року	Львів	Справа № 813/1460/18 пров. № А/857/53742/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,
суддя Запотічний І.І., 
суддя Шинкар Т.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2025 року у справі № 813/1460/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про зобов`язання вчинити певні дії (головуючий суддя Карп`як О.О., м. Львів, письмове провадження), 
В С Т А Н О В И В:
в провадженні Львівського окружного адміністративного суду перебувала справа №813/1460/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про зобов`язання провести нарахування пенсії.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 11.07.2018 позов задоволено повністю.
Ухвалою від 23.10.2018 року виправлено помилку допущену в резолютивній частині судового рішення від 11 липня 2018 року в адміністративній справі №813/1460/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про зобов`язання провести нарахування пенсії та вважати правильним показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні в сумі 3263,44 грн.
Рішення суду у справі № 813/1460/18 набрало законної сили 05.09.2018 року.
Представник позивача подав до суду першої інстанції подав клопотання про здійснення заходів судового контролю за виконання судового рішення від 05.11.2025 року та від 06.11.2025 року в порядку ст.382 КАС України, в яких просить суд:
встановити судовий контроль за виконанням рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11.07.2018 в адміністративній справі № 813/1460/18;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області подати у десятиденний строк до Львівського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11.07.2018 в адміністративній справі № 813/1460/18.
В обґрунтування своїх заяв заявник зазначав, що пенсійний орган припинив виплату пенсії позивача та не виконує судове рішення у цій справі.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2025 року у задоволенні заяв відмовлено.
Постановляючи ухвалу суд першої інстанції дійшов висновку, що зміст заяви фактично зводиться до незгоди заявника з діями Пенсійного фонду України, щодо припинення та поновлення виплати пенсії позивачу, оскільки така була припинена з 01.11.2018 року. Тобто незгода заявника стосується нового правозастосування, здійсненого Пенсійним фондом України, яке не охоплюється рішенням суду у справі №813/1460/18, та не було предметом судового розгляду та оцінки. Питання правомірності такого правозастосування не може бути вирішене в порядку судового контролю та свідчить про виникнення між учасниками справи нових спірних правовідносин.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, покликаючись на порушення норм процесуального права, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та задовольнити клопотання про встановлення судового контролю. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач покликається на те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив позивачу у встановленні судового контролю щодо рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11.07.2018 року, оскільки неправильно застосував норми матеріального та процесуального права. Вважає, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про факультативний характер судового контролю за виконанням судового рішення у цій справі, а відтак висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для встановлення судового контролю суперечить прямій нормі ст. 381-1 КАС України та є помилковим.
Крім того, скаржник вважає, що суд першої інстанції проігнорував доведені позивачем обставини того, що рішення Львівського окружного адміністративного суду від 2018 року фактично не виконано. Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області здійснило лише формальне нарахування заборгованості у сумі 28131,53 грн, але фактична виплата цих коштів не проведена, не відновлено регулярну виплату пенсії, що було ключовим змістом судового рішення, дії, передбачені рішенням суду, не реалізовано в повному обсязі, оскільки позивач так і не отримав призначених виплат - ні одноразових, ні поточних. Отже, рішення залишається невиконаним, а суб`єкт владних повноважень і надалі ухиляється від його реалізації. 
Також, скаржник зазначає, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про виникнення «нового спору», безпідставно кваліфікуючи обставини як «новий спір», тоді як фактично йдеться про триваюче невиконання рішення суду Пенсійним фондом України. Після ухвалення рішення 2018 року Пенсійний фонд не лише не здійснив повної виплати нарахованих сум, але й припинив регулярну виплату пенсії, посилаючись на нібито відсутність паспорта громадянина України. Такий підхід скаржник вважає неправомірним, адже позивач подав усі необхідні документи, що підтверджують його особу та громадянство, зокрема, довідку про належність до громадянства України, нотаріально засвідчену копію чинного закордонного паспорта. На переконання скаржника, Пенсійний фонд фактично створив штучні перешкоди з метою ухилення від виконання судового рішення, що підтверджується тим, що жодних нових правовідносин між сторонами не виникло. Вимога щодо паспорта була використана як формальний привід не відновлювати пенсійну виплату, невиплата пенсії та нарахованих сум є прямим наслідком невиконання рішення суду. 
У відповідь на апеляційну скаргу Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області подало відзив, в якому проти вимог скаржника заперечує, просить суд залишити скаргу без задоволення. Зазначає, що заявник у заяві про встановлення судового контролю не погоджується з підставами припинення та поновлення виплати пенсії заявника. Вважає, що вимоги заявника про припинення та поновлення виплати пенсії заявнику це нові спірні правовідносини, які не були предметом спору при розгляді справи №813/1460/18.
Розгляд справи, на підставі ст. 311 КАС України, проводиться у порядку письмового провадження так як жодна зі сторін не заявила клопотання про розгляд справи у відкритому судовому засіданні.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції – без змін, з наступних підстав.
Відповідно із статтею 381-1 КАС України судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції.
Суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому статтями 287, 382-382-3 і 383 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.
Відсутність виконавчого провадження з примусового виконання судового рішення не перешкоджає розгляду заяви.
За змістом рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11.07.2018 у справі № 813/1460/18, яке 05.09.2018 набрало законної сили, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести нарахування пенсії ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ідент. номер НОМЕР_1 ) з 29.03.2016 року із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні в сумі 3263,77 грн., та в розмірі не нижчому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з врахуванням помісячних змін розміру пенсії, довідок про заробітну плату для обчислення пенсії та даних Персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України стосовно заробітної плати ОСОБА_1 , а також з проведенням її індексації та компенсацією втрати частини доходу.
Ухвалою від 23.10.2018 року виправлено помилку допущену в резолютивній частині судового рішення від 11 липня 2018 року в адміністративній справі №813/1460/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про зобов`язання провести нарахування пенсії та вважати правильним показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні в сумі 3263,44 грн.
Надалі, Головне управління Пенсійного фонду у Львівській області листом від 12.10.2018 за № 1355/03.(02-28)-36, повідомило представника позивача зокрема й про те, що з матеріалів пенсійної справи термін дії паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого заявнику закінчився 12.11.2017, а відтак в органів Пенсійного фонду відсутні документи, які підтверджують належність ОСОБА_1 до громадянства України. Підстави для подальшої виплати ОСОБА_1 пенсії за віком як громадянину України відсутні. Виплату пенсії з 01.11.2018 припинено.
Також судом з`ясовано, що 15.03.2019 року представник позивача звернувся до Пенсійного фонду України у Львівській області, із заявою про виплату пенсії та додав до заяви довідку про належність до громадянства України.
Листом Головне управління Пенсійного фонду у Львівській області від 11.04.2019 року за № 2393/1446/Ш-20/07.05.-06, повідомило позивача на його заяву про продовження виплати пенсії, зокрема про те, що для продовження виплати пенсії йому потрібно надати дійсний паспорт громадянина України. 
Представник позивача в заявах вказує, що він надіслав відповідачу нотаріальну звірену копію паспорта громадянина України для виїзду за кордон, однак відповідач відмовив з покликанням на те, що для поновлення виплати пенсії заявникові слід особисто звернутися до Галицького відділу обслуговування громадян в м. Львові. 
Колегія суддів зазначає, що в рішенні Львівського окружного адміністративного суду від 11.07.2018 надавалась оцінка нарахуванню Головним управлінням Пенсійного фонду України пенсії позивачу та його відповідність вимогам Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Водночас, матеріалами справи підтверджується те, що 01.11.2018 виплата пенсії була припинена, а відтак заявник зазнав «нового» обмеження у його правах. Тому, 01.11.2018 року між позивачем та пенсійним органом виникли нові правовідносини, оцінка яким не надавалася в рішенні Львівського окружного адміністративного суду від 11.07.2018 у цій справі, а відтак такі правовідносини характеризуються самостійним предметом спору.
За таких обставин, відсутні підстави для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області подати у встановлений судом строк звіт про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11.07.2018 у справі № 813/1460/18.
Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994, серія A, №303-A, п.29).
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.
Керуючись статтями 167, 241, 243, 248, 295-297, 382 КАС України, суд –
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2025 року у справі №813/1460/18 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції. 

Головуючий суддя	 	О. І. Довга 	
судді	 	І. І. Запотічний 	
 	 	Т. І. Шинкар