ПОСТАНОВА 
Іменем України

31 грудня 2025 року         м. Кропивницький

справа № 405/2995/24
провадження № 22-ц/4809/1658/25 

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючий суддя - Дьомич Л. М. (суддя - доповідач),
судді - Дуковський О. Л., Письменний О. А.,
учасники справи: 
позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», 
відповідач -  ОСОБА_1 ,
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Подільського районного суду міста Кропивницького від 13 червня 2025 року (суддя Драний В.В.). 
В С Т А Н О В И В:
Короткий зміст позовних вимог 
Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк», Банк) звернулося до суду з позовною заявою про стягнення зі ОСОБА_1 на свою користь заборгованості за кредитним договором № б/н від 12 лютого 2014 року у розмірі 59 060,03 грн станом на 10 квітня 2024 року, яка складається з наступного: 46 356,28 грн - заборгованість за тілом кредита;12703,75 грн - заборгованість за простроченими відсотками.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 12 лютого 2014 року шляхом підписання відповідачем заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ним погоджено істотні умови Кредитного договору.
На виконання умов Кредитного договору Банком було відкрито відповідачу картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт, який у подальшому неодноразово змінювався.
Згодом відповідачем отримувались нові кредитні картки Банку та змінювались умови користування кредитним лімітом, зокрема, відбулась зміна відсоткової ставки до 40,8% річних.
У процесі користування рахунком 10 листопада 2020 року відповідачем підписано заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, на підставі якої отримано додаткову кредитну картку № НОМЕР_1 , строк дії - 07/24, а також погоджені інші суттєві умови кредитування, зокрема, відсоткову ставку.
Стверджується, що відповідач користувався кредитним лімітом, але допустив виникнення простроченої заборгованості за кредитом. У результаті порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань виникла заборгованість, яка станом на 10 квітня 2024 рокускладає пред`явлену до стягнення суму.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції

Рішенням Подільського районного суду міста Кропивницького від 13 червня 2025 року позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задоволено частково; стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № б/н від 12 лютого 2014 року в розмірі 46 356,28 грн; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено; здійснено розподіл судових витрат. 
Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що Банком надані до суду первинні бухгалтерські документи про видачу та сплату коштів за кредитним договором, які є належними доказами заборгованості відповідача. Із виписки вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами, а також частково сплачував заборгованість за договором. Оскільки фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку Банку не повернуті, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитом у розмірі 46 356,28 грн. 

Щодо стягнення з відповідача заборгованості за простроченими відсотками судом зважено на те, що позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку розміщені на сайті: www.privatbank.ua як невід`ємні частини договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Судом зауважено, що у анкеті-заяві позичальника від 12 лютого 2014 року розмір процентної ставки, пені, штрафів не зазначений.

Таким чином, проаналізувавши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення вимог щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме лише в частині суми тіла кредиту.
Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги
Частково не погодившись із зазначеним рішенням суду першої інстанції у даній справі, АТ КБ «ПриватБанк» оскаржило його в апеляційному порядку. Відповідно до поданої апеляційної скарги просить скасувати рішення Подільського районного суду міста Кропивницького від 13 червня 2025 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Вважає рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині таким, що прийняте без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі та з порушенням норм процесуального і матеріального права.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, зазначає, що відповідач не лише отримав кредитну картку, а й визнав укладення кредитного договору та погодився з його умовами, вчинивши дії, спрямовані на виконання укладеного договору та його умов. Наголошує, що Банком на підтвердження заявлених вимог щодо стягнення відсотків надано Заяву про приєднання до Умов та Правил надання Банківських послуг від 10 листопада 2020 року. В подальшому відсотки за користування кредитом були нараховані відповідно до вказаної заяви, що помилково не враховано при ухваленні рішення.

Враховуючи наведене вважає відсутніми підстави для відмови у задоволенні позовної вимоги про стягнення процентів за користування кредитом.

Рух справи у суді апеляційної інстанції. Дата судового рішення.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 30 вересня 2025 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» на рішення Подільського районного суду міста Кропивницького від 13 червня 2025 року залишено без руху; встановлено строк для усунення недоліків апеляційної скарги.

Відповідно до ухвали апеляційного суду від 14 жовтня 2025 рокупоновлено АТ КБ «ПриватБанк» строк на апеляційне оскарження рішення Подільського районного суду міста Кропивницького від 13 червня 2025 року; за поданою апеляційною скаргою відкрито апеляційне провадження у справі; встановлено строк для подання відповідачем відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідач своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з ухвалою апеляційного суду від 16 жовтня 2025 року закінчено підготовчі дії; постановлено розгляд справи за апеляційною скаргою здійснювати без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. 

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 липня 2021 року у справі № 496/1332/18 (провадження № 61-559св21) зазначив, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За правилами ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. 
Таким чином, з урахуванням того, що розгляд даної справи здійснювався у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, датою ухвалення рішення є дата складення повного судового рішення. 
Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, за наступного.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Шляхом підписання 12 лютого 2014 року анкети - заяви ОСОБА_2 приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку та отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до умов зазначеної анкети-заяви відповідач погодився з тим, що дана заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банку та пам`яткою клієнта, які розміщені на офіційному сайті Банку в мережі Інтернет, складають між ним та Банком договір про надання банківських послуг, екземпляр якого він погодився отримати шляхом роздрукування з сайту; зобов`язався самостійно знайомитися зі змінами до Умов та правил на офіційному сайті Банку (а.с. 69 том 1).

Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку відповідач підписав також 02 листопада 2018 року (а.с. 14 -16 том 2).

У подальшому, в процесі користування рахунком відповідачем 10 листопада 2020 року підписана Заява про приєднання до Умов та Правил надання послуг, на підставі якої ним погоджені всі істотні умови користування кредитним рахунком, зокрема, основні умови кредитування (п. 1.2. Заяви), процентна ставка: 42,0% - для карт Універсальна та 40,8% для карт Універсальна GOLD (п. 1.3. Заяви); порядок повернення кредиту (п. 1.4. Заяви) та інші умови (а.с. 52-66 том 1).

Скориставшись каналом дистанційного обслуговування Банку, 23 червня 2023 року відповідачем підписано Паспорт споживчого кредиту, про що зазначено в полі підпис споживача із позначкою дати та часу (а.с. 42-51 том 1).

Відповідно до наданої позивачем довідки від 13 квітня 2024 року відповідач у Банку отримав наступні кредитні картки: 16 березня 2017 року - картку Універсальна № НОМЕР_2 з терміном дії 12/19; 14 лютого 2019 року - картку Універсальна № НОМЕР_3 з терміном дії 12/22; 31 січня 2020 року - картку Універсальна № НОМЕР_4 з терміном дії 10/23; 10 листопада 2020 року - картку Універсальна GOLD № НОМЕР_1 з терміном дії 07/24 (а.с. 17 том 2). 
Згідно з довідкою Банку від 13 квітня 2024 року на картковий рахунок відповідача в Банку встановлювались наступні кредитні ліміти: 16 березня 2017 року у сумі 15000,00 грн; 16 березня 2017 року - 300,00 грн; 13 жовтня 2017 року - 17000,00 грн; 30 листопада 2017 року - 26000,00 грн; 14 лютого 2019 року - 27000,00 грн; 08 липня 2019 року - 33000,00 грн; 20 листопада 2019 року - 50000,00 грн; 10 листопада 2020 року - 50500,00 грн; 06 листопада 2023 року - 50500,00 грн; 17 листопада 2023 року - 50500,00 грн; 28 листопада 2023 року - 50500,00 грн; 05 грудня 2023 року - 0,00 грн (а.с. 18 том 2).

За доводами позивача, відповідач користувався кредитними коштами, здійснював часткове погашення кредитної заборгованості. Однак, у зв`язку з неналежним виконанням взятих на себе зобов`язань, станом на 10 квітня 2024 року за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 59060,03 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредитом у сумі 46356,28 грн та заборгованості за відсотками у сумі 12703,75 грн.

На підтвердження таких своїх доводів позивачем надано до суду виписку за Кредитним договором за період з 16 березня 2017 року по 13 квітня 2024 року, а також відповідні розрахунки заборгованості (а.с. 25-41, 18-23, 161-174 том 1). 
Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч.ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України).
Виходячи з наведеної вимоги процесуального закону, беручи до уваги доводи апеляційної скарги, оскаржуване рішення суду першої інстанції у даній справі переглядається апеляційним судом лише у частині вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за процентами за Кредитним договором.
Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Загальними положеннями ЦПК України передбачено обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються, перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки, оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.
Оскаржуване рішення суду першої інстанції у даній справі зазначеним вимогам процесуального закону у повній мірі не відповідає.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1048 ЦК України). 
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
У ч.ч. 1-3 ст. 1056 - 1 визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
За ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У постановах Великої Палати Верховного Суду уже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.
Відмовляючи у задоволенні вимоги позову про стягнення з відповідача заборгованості по відсоткам за користування кредитом, суд першої інстанції виходив з відсутності належних доказів того, що сторонами були погоджені всі істотні умови кредитування, зокрема, розмір відсотків за користування кредитом.
Апеляційний суд погоджується з такими висновками місцевого суду щодо відсотків за кредитом, нарахованих Банком до 09 листопада 2020 року включно. 
Разом з тим, щодо відсотків, нарахованих банком за період з 10 листопада 2020 року по 10 квітня 2024 року зазначений висновок суду першої інстанції є необґрунтованим та спростовується наявною у матеріалах справи та підписаною відповідачем 10 листопада 2020 року Заявою про приєднання до Умов та Правил надання послуг, у якій сторонами, зокрема, погоджено відсоткову ставку за договором у розмірі 40,8% річних.
Надані позивачем разом з позовом розрахунок заборгованості та банківська виписка з рахунку відповідача свідчать про те, що починаючи з10 листопада 2020 рокувідсотки нараховувалися Банком відповідно до підписаної відповідачем заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 10 листопада 2020 року у погодженому сторонами розмірі. 
При цьому, як стверджується позивачем та підтверджується розрахунком, у зв`язку із початком повномасштабного вторгнення та збройної агресії російської федерації, Банк пішов на зустріч клієнтам та скасував відсоткову ставку у березні 2022 року, а у подальшому із 01 квітня 2022 року відсоткова ставка поступово була повернута до погодженого розміру. 
Як убачається з наданих Банком розрахунків за період з 16 березня 2017 року по 30 червня 2019 року (а.с. 18-24 том 1) та за період з 01 липня 2019 року по 10 квітня 2024 року (а.с. 161-174 том 1), Банком необґрунтовано були нараховані відсотки за користування кредитом за період з 16 березня 2017 року по 09 листопада 2020 року включно у загальній сумі 746,25 грн, у стягненні яких підставно відмовлено судом першої інстанції. 

Натомість, матеріали даної справи свідчать, що нарахування відсотків за Кредитним договором у сумі 11 957,50 грн за період з 10 листопада 2020 року по 10 квітня 2024 року здійснено позивачем на суму основного боргу у межах встановленого Кредитним договором строку кредитування за погодженою сторонами відсотковою ставкою. 

Враховуючи наведене, відсотки за користування кредитом у сумі 11 957,50 грн підлягають стягненню з відповідача.

За викладеного, місцевий суд дійшов помилкового висновку про недоведеність позивачем факту погодження сторонами розміру відсотків за користування кредитним коштами за Кредитним договором за період з 10 листопада 2020 року по 10 квітня 2024 року та дійшов безпідставного висновку про відмову у задоволенні позову у цій частині.

Оскільки зазначене призвело до неправильного висновку по суті спору, судове рішення в оскаржуваній частині підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - частковому задоволенню.
Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Викладене, а також встановлені у даній справі фактичні обставини свідчать, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення.

На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України витрати позивача зі сплати судового збору у судах першої та апеляційної інстанцій покладаються на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково. 

Рішення Подільського районного суду міста Кропивницького від 13 червня 2025 року в оскаржуваній частині та у частині розподілу судових витрат скасувати.
Позовну вимогу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за простроченими відсотками задовольнити частково. 

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 12 лютого 2014 року станом на 10 квітня 2024 року, яка складається із заборгованості за простроченими відсотками у сумі 11 957,50 грн.

У задоволенні решти вимоги про стягнення відсотків за користування кредитом, - відмовити.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у сумі 2398,18 грн та витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 3415,58 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. М. Дьомич

Судді О. Л. Дуковський

О. А. Письменний