Номер провадження: 33/813/314/26
Номер справи місцевого суду: 947/35509/25 
Головуючий у першій інстанції Прохоров П. А. 
Доповідач Комлева О. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2026 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі судді - Комлевої О.С.,
за участю секретаря судового засідання Громовенко А.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Смокіна Павла Олександровича, захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , на постанову Київського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2025 року,
в с т а н о в и в :

Короткий зміст оскаржуваної постанови суду першої інстанції.
ПостановоюКиївського районного суду м. Одеси від 16.12.2025 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних доходів громадян, що становить 17000,0 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
Не погоджуючись із вказаною постановою Київського районного суду м. Одеси від 16.12.2025 року, захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – адвокат Смокін П.О., звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просив оскаржувану постанову скасувати та провадження по справі закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування апеляційною скарги зазначав, що судом першої інстанції порушено вимоги ст. 245 КУпАП, а саме не дотримано завдання провадження по справі щодо повного, всебічного і об`єктивного з`ясування всіх обставин справи. Скаржником стверджується, що з відеозапису не вбачається факту зупинки та керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 , та міститься виключно фіксацію знаходження останнього біля машини і намагання викликати евакуатор, а тому з наявних відеозаписів не можливо встановити факту керування транспортним засобом, оскільки транспортний засіб є таким, що застряг на бордюрі, про що особою, яка притягується до адміністративної відповідальності було повідомлено працівників поліції.
З огляду на викладене, захисником особи, яка притягується до адміністративної відповідальності зауважується, що за відсутності фіксування факту керування особою транспортним засобом, вимога працівників поліції щодо проходження медичного огляду на стан сп`яніння є незаконною. 
Також посилається на відсутність в матеріалах справи будь-яких доказів порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху, які були підставою для зупинки транспортного засобу, а тому всі подальші вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати. При цьому, відсутня відео фіксацію також щодо роз`яснення поліцейськими особі, яка притягується до адміністративної відповідальності його права та обов`язки передбачені положеннями ст. 268 КУпАП, а також подальше відсторонення особи від керування транспортними засобами та вилучення посвідчення водія.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
В судове засідання 20 січня 2025 року особа, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 та його захисник – адвокат Смокін П.О., будучи повідомлені належним чином про дату, час та місце судового розгляду, не з`явилися (а.с. 66-68).
Будь-яких клопотань щодо відкладення розгляду справи/розгляду за відсутності на адресу апеляційного суду не надходило.
Положеннями ст. 268 КУпАП передбачено, що під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. При цьому, згідно ч. 2 ст. 268 КУпАП, положення ст. 130 КУпАП не входить до переліку правопорушень при розгляді справ про яке передбачена обов`язкова участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Суд вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскарженого рішення, судом були створені всі можливі та необхідні умови для реалізації права учасників на доступ до правосуддя. Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.
У своїх рішеннях Європейський Суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
З огляду на вищевикладене, апеляційний суд, вважає за необхідне розглядати дану справу про адміністративне правопорушення за відсутністю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Смокіна П.О., зважаючи на встановлені положеннями ст. 277 КУпАП строки розгляду справ про адміністративні правопорушення.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.
У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
За положеннями ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно положень ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).
Статтею 280 КУпАП передбачено, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Приймаючи оскаржувану постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції виходив із того, що на підставі досліджених судом доказів, враховуючи встановлені у судовому засіданні обставини, вина останнього об`єктивно підтверджується належним чином дослідженими судом доказами в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи, а саме: дослідженим протоколом про адміністративне правопорушення, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, до КМП «ООНЦПЗ» ООР від 29.08.2025 року, відеозаписом та сукупністю досліджених матеріалів, доданих до вказаного протоколу.
Дослідивши встановлені судом першої інстанції обставини справи, апеляційний суд дійшов висновку про дотримання судом першої інстанції в повній мірі вищенаведені вимоги КУпАП та як результат винесення законної та обґрунтованої постанови щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції з огляду на наступне.
За положеннями ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, визначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 438115 ОСОБА_1 29.08.2025 року близько 22 год 37 хв в м. Одеса по вул. Героїів Крут, 10 керував транспортним засобом Honda Civic, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Положеннями Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України від 09.11.2015 № 1452/735 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103, визначено, що огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.
Перелік ознак за наявності яких працівник поліції має право звернутися до особи із відповідною пропозицією щодо необхідності проходження огляду на виявлення стану сп`яніння, наведений в п.п. 3, 4 розділу 1 Інструкції № 1452/735.
Згідно п. 6 розділу 1 Інструкції № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність) (далі — спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення (п. 6 розділ 2 Інструкції № 1452/735).
Звертаючись до суд із апеляційною скаргою, скаржником заперечувався безпосередньо сам факт керування вказаним в протоколі транспортним засобом та відповідно безпідставні подальші вимоги працівників поліції щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Натомість, апеляційний суд вважає за необхідне зауважити, що долучений до матеріалів справи відеозапис подій містить фіксацію повідомлення безпосередньо особою, яка притягується до адміністративної відповідальності на запитання працівників поліції щодо обставин подій, а саме знаходження транспортного засобу на бордюрі, про здійснення керування даним авто. Згідно відео 470942 ОСОБА_1 на питання поліцейського зазначив дослівно «я виїжджав з двору та застряг» (22 год 49 хв), при цьому, показавши детально напрямок руху транспортного засобу, а саме звідки виїжджав та в якого напрямку рухався, що також чітко вбачається з відеозапису (22 год 50 хв). Відео 471334 також містить відповідну фіксацію встановлення працівником поліції особи водія вказаного в протоколі транспортного засобу, а саме вбачається, що на запитання останнього «ви є водієм ?» ОСОБА_1 повідомив дослівно «так, я водій» (22 год 49 хв).
Зазначені відеозаписи подій містяться в матеріалах справи та про долучення яких в складеному відносно ОСОБА_1 протоколі наявна відмітка. 
Окрім наведеного, також слід зауважити щодо наявних в складених працівниками поліції адміністративних матеріалах письмових пояснень свідка – ОСОБА_2 , в яких останньою зазначено, що вона стала свідком як водій транспортного засобу 29.08.2025 року (тобто в день складення протоколу) здійснював рух по тротуару на авто з д.н.з. НОМЕР_2 та перебував в нетверезому стані, у зв`язку із чим нею викликано працівників поліції (а.с. 6). Зазначені обставини виклику працівників поліції за вказаною в протоколі адресою й повідомлялися поліцейськими безпосередньо на місці подій, що також зафіксовано на відеозаписі. 
З огляду на викладені скаржником в апеляційній скарзі твердження, апеляційний суд вважає за необхідне також зазначити, що в рішенні № 404/4467/16-а від 20 лютого 2019 року ВС/КАС зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.
Згідно п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року з наступними змінами «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв,незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП немає значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.
Відповідно, з огляду на вищевикладені обставини подій, доводи апеляційної скарги в частині відсутності факту керування особою, яка притягується до адміністративної відповідальності вказаним в протоколі транспортним засобом відхиляються апеляційним судом з огляду на їх необґрунтованість, оскільки зазначені твердження спростовуються наданими працівниками поліції доказами в їх сукупності відповідно до положень ст.ст. 251, 252 КУпАП, в тому числі й безпосередньо поясненнями особисто даної особи, що зафіксовано належним чином.
Доводи апеляційної скарги в частині відсутності зупинки транспортного засобу також не беруться до уваги апеляційним судом, з огляду на встановлені обставини справи, з яких вбачається, що працівники поліції прибули на місце подій, а саме вул. Героїв Крут, 10, за викликом та на підставі повідомлення свідка – ОСОБА_2 про факт здійснення керування транспортним засобом особою в нетверезому стані та по тротуару. Долучені відеозаписи містять подальші дії працівників поліції після приїзду на місце подій за відповідним викликом.
Відео 470942 відповідно також містить фіксацію відмови особи, яка притягується до адміністративної відповідальності від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою газоаналізатору Драгер та в медичному закладі, на вимогу працівника поліції (23 год 06 в). Працівниками поліції ОСОБА_1 в тому числі й роз`яснено наслідки такої відмови, а саме щодо складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП (23 год 07 хв).
Апеляційний суд також звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
За положеннями частини 7 вказаної статті у разі відсторонення особи від керування транспортним засобом, річковим або маломірним судном можливість керування цим транспортним засобом, річковим або маломірним судном надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія (судноводія) відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом, річковим або маломірним судном.
Отже, за змістом наведених норм особа, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного чи іншого сп`яніння, або є підстави вважати, що вона перебуває у такому стані, відстороняється від керування транспортним засобом. При цьому ч. 7 ст. 266 КУпАП надає можливість передати керування транспортним засобом тій особі, яка уповноважена водієм та має відповідне посвідчення.
Тобто передача керування транспортним засобом іншій особі здійснюється лише за бажанням особи, яка була відсторонена від керування.
Натомість, зважаючи на наявність в матеріалах справи належних та беззаперечних доказів вчинення ОСОБА_1 інкримінованого останньому адміністративного правопорушення, сам по собі факт не відсторонення його від керуванням транспортними засобами не може слугувати підставою для закриття провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. При цьому, особою, яка притягується до адміністративної відповідальності також повідомлялося в апеляційній скарзі про виклик евакуатора для вказаного в протоколі транспортного засобу,
Доводи апеляційної скарги щодо не роз`яснення ОСОБА_1 його прав та обов`язків також відхиляються апеляційним судом, з огляду на наявність в протоколі підпису останнього про ознайомлення з правами та обов`язки, передбаченими положеннями ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.
Будь-яких інших належних та обґрунтованих доводів на спростування висновків суду першої інстанції особою, яка притягується до адміністративної відповідальності не надано.
За положеннями п. 4 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Таким чином, враховуючи вищенаведене в своїй сукупності, оскільки наведені скаржником доводи апеляційної скарги не знайшли своє підтвердження в матеріалах справи та не спростували правильні по суті висновку суду першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що зібраними по справі доказами в повній мірі підтверджена наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого останньому адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому відсутні підстави для скасування або зміни постанови суду.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 251, 280, 283, 294 КУпАП України, Одеський апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу адвоката Смокіна Павла Олександровича, захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову Київського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2025 року - залишити без змін.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови складений 23 січня 2026 року.

Суддя О.С. Комлева