ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.01.2026 року м.Дніпро Справа № 908/2663/24

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Кощеєва І.М. (доповідач)
суддів: Дарміна М.О., Чус О.В.
розглянувши у порядку письмового провадження
без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу 
Акціонерного товариства “Науково-виробничий комплекс “Іскра” 
на рішення Господарського суду Запорізької області від 18.03.2025 (суддя Давиденко І.В., м. Запоріжжя, повний текст рішення складено 07.04.2025) у справі 
за позовом Акціонерного товариства “Науково-виробничий комплекс “Іскра”, м.Запоріжжя
до відповідача: Публічного акціонерного товариства “Запоріжжяобленерго”, м.Запоріжжя
про стягнення 126 933,42 грн.

ВСТАНОВИВ:
1. Короткий зміст позовних вимог
Акціонерне товариство “Науково-виробничий комплекс “Іскра” звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства “Запоріжжяобленерго” 463 558,67 грн., з яких: 381 818,88 грн. - основна заборгованість, 36 840,21 грн. - пеня, 31 181,85 грн. - штраф, 9 531,55 грн. - втрати від інфляції, 4 186,18 грн. - 3% річних за Договором про спільне використання технологічних електричних мереж №1-162 від 01.01.2013.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем своїх зобов`язань у частині оплати наданих Позивачем за договором у період з січня 2024 року по липень 2024 року послуг. 
06.01.2025 на адресу суду надійшла заява Позивача про зменшення позовних вимог, відповідно до якої, пославшись на укладення сторонами угоди щодо припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог, АТ “НВК “Іскра” просило стягнути з ПАТ “Запоріжжяобленерго” 247 729, 05 грн 05 коп., з яких 125 929,87 грн 87 коп. - основна заборгованість, 53 479, 58 грн - пеня, 31 181,85 грн 85 коп - штраф 7%, 30 103,59 грн - втрати від інфляції, 7 034,16 грн - 3% річних.
03.02.2025 від Позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог у зв`язку з повним погашенням Відповідачем станом на 31.01.2025 основного боргу та відповідно до якої просить стягнути з ПАТ “Запоріжжяобленерго” 126 933,42 грн., з них: 56 416, 38грн. - пеня, 31 181,85 грн. - штраф 7%, 31 985, 3 грн. - втрати від інфляції, 7 349,89 грн. - 3% річних.

2. Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 18.03.2025р. у справі № 908/2663/24, з урахуванням заяв про зменшення позовних вимог, позов задоволено частково. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства “Запоріжжяобленерго” на користь Акціонерного товариства “Науково-виробничий комплекс “Іскра” 31 985 грн 30 коп втрат від інфляції, 7 349 грн 89 коп. 3% річних та 750 грн 67 коп. судового збору. В іншій частині позову відмовлено. Повернуто Акціонерному товариству “Науково-виробничий комплекс “Іскра” з Державного бюджету України 3140 грн 30 коп. сплаченого судового збору.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги 
Не погодившись з вказаним рішенням, Акціонерне товариство “Науково-виробничий комплекс “Іскра”, звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 18.03.2025 у справі № 908/2663/24 у частині відмови у задоволенні позовних вимог, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та додатково стягнути 56 416,38 грн. пені та 31 181,85 грн. штрафу.

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, Скаржник послався на те, що відмовляючи у задоволенні вимог АТ "НВК "Іскра" у частині стягнення з ПАТ "Запоріжжяобленерго" пені, суд безпідставно врахував висновки Верховного Суду у справі №922/1948/22 .
Апелянт зазначає, що Постановою НКРЕКП від 25.02.2022 №332 "Про забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії на період дії в Україні воєнного стану" зупинено нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" між учасниками ринку електричної енергії. Між тим, договір №1-162, у 2013 році не міг бути укладеним відповідно до вимог Закону України "Про ринок електричної енергії", який прийнятий у 2017 році. Таким чином, у даному випадку дія Постанови НКРЕКП від 25.02.2022 №332 не розповсюджується на вказаний договір №1-162, оскільки ця Постанова не стосується договорів, укладених до введення у дію Закону України "Про ринок електричної енергії". 
Також у скарзі йдеться про те, що відповідно до ч.2 ст.231 Господарського кодексу України у разі, якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості. В даному випадку ця норма є загальною для користування підприємствами якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки. Ця норма продубльована в спеціальному законі, що застосовується тільки для підприємств оборонно-промислового комплексу. Згідно п.7 ст.17 ЗУ "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", отже , на думку Скаржника, даним законом не відокремлюються штрафні санкції, які застосовуються при виконанні грошових або негрошових зобов`язань, ці санкції загальні для будь-якого виду зобов`язань в яких стороною є підприємство обороно-промислового комплексу, при цьому відповідно до п. 1.1 Статуту, Акціонерне товариство "Науково-виробничий комплекс "Іскра" є юридичною особою, 100 відсотків акцій якого належать державі.

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи
Відповідач у поясненнях щодо апеляційної скарги зазначає, що п. 1.8 Договору №1-162 про спільне використання технологічних мереж, який укладено між Позивачем та Відповідачем 01.01.2013, встановлено що сторони зобов`язуються у разі зміни чинного законодавства, яке регулює дані правовідношення, вносити відповідні зміни у договір. На виконання зазначених умов та у зв`язку із змінами у законодавстві у сфері ринку електричної енергії сторонами оформлені додаткові угоди про внесення змін до Договору №18 від 01.08.2019, №21 від 01.11.2020, № 22 від 13.11.2020, № 2 від 20.10.2023, №32 від 01.11.2024, якими були врегульовані взаємовідносини між сторонами, від початку укладення цих додаткових угод та на майбутнє. Отже, з урахуванням додаткових угод Договір №1-162 від 01.01.2013 був приведений за всіма істотними умовами у відповідність до Типового договору про спільне використання технологічних мереж, що є додатком до ПРРЕЕ, затверджених Регулятором. За таких обставин Відповідач вважає, що судом першої інстанції зроблений правильний висновок про те, що Договір № 1-162 від 01.01.2013 регулює відносини, що виникають між учасниками ринку електричної енергії відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії". А отже, як наслідок, положення Постанови НКРЕКП від 25.02.2022 №332 "Про забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії на період дії в Україні воєнного стану" поширюються на взаємовідносини, що виникли між Позивачем та Відповідачем за договором № 1-162 від 01.01.2013.
Окрім того, на думку Відповідача, суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу на той факт, що ПАТ "Запоріжжяобленерго" є підприємством державного сектору економіки та включено до Переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2015 №83. Відповідач зауважує, що з приписів ч. 2 ст.231 ГК України вбачається, що вони застосовуються у разі порушення стороною негрошового зобов`язання, в той час як у даному випадку має місце грошове зобов`язання (зобов`язання оплатити послуги).

6. Рух справи в суді апеляційної інстанції
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.04.2025р. для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді – Кощеєв І.М. (доповідач), судді – Чус О.В., Дармін М.О..
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 21.04.2025р. витребувано у Господарського суду Запорізької області матеріали справи/копії матеріалів справи №908/2663/24. 
Матеріали справи №908/2663/24 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.
Згідно з ч.1 ст.247 ГПК України у порядку спрощеного провадження розглядаються малозначні справи.
Ч.13 ст.8 ГПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до п.1 ч.5 ст.12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Ч.ч. 1, 10 ст. 270 ГПК України встановлено, що в суді апеляційної інстанції справи переглядаються в порядку спрощеного провадження, з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі. Апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Колегія суддів враховує, що предметом позову у цій справі є вимоги про стягнення суми, меншої ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто вказана справа відноситься до малозначних справ в розумінні ГПК України, і розглядає справу без повідомлення учасників справи.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 01.05.2025 відкрито апеляційне провадження у даній справі для розгляду у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

7. Встановлені судом обставини справи
01.01.2013 між Казенним підприємством «Науково-виробничий комплекс “Іскра”, правонаступником якого є Акціонерне товариств “Науково-виробничий комплекс “Іскра” (Власником мереж) та Відкритим акціонерним товариством "Запоріжжяобленерго", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго" (Користувачем) був укладений Договір про спільне використання технологічних мереж №1-162, відповідно до п. 1.1 якого Власник мереж зобов`язується забезпечити технічну можливість передачі (транзиту) електричної енергії власними технологічними електричними мережами в точки приєднання електроустановок Користувача та (або) інших суб`єктів господарювання (Субспоживачі), передачу електричної енергії яким забезпечує Користувач, а Користувач – своєчасно сплачувати вартість послуг Власника мереж з утримання технологічних електричних мереж спільного використання та інші послуги відповідно до умов цього договору. 
Згідно з п. 4.1 Договору Користувач зобов`язується здійснювати оплату за використання електричних мереж Власника мереж за розрахунковий період. Розрахунок плати за використання електричних мереж Власника мереж здійснюється згідно з додатком №4 “Порядок обрахування плати за спільне використання технологічних електричних мереж” (у редакції додаткової угоди №38 від 01.11.2023). 
Відповідно до п.7.1 Договору розрахунковим вважається період з 00 годин першого числа до 24 годин останнього числа поточного місяця. 
За умовами п. 7.2 Договору вартість послуг Власника мереж з утримання технологічних електричних мереж спільного використання зазначена у додатку №4 “Порядок обрахування плати за спільне використання технологічних електричних мереж”, розробленому відповідно до “Методики обрахування плати за спільне використання технологічних електричних мереж”, затвердженої постановою НКРЕ від 12.06.2008 №691, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08.08.2008 року за №732/15423, виходячи із узгодженого Запорізьким територіальним представництвом НКРЕ “Кошторису витрат на утримання технологічних електричних мереж Власника мереж”, що є невід`ємною частиною договору. 
Пунктом 7.3 Договору передбачено, що за підсумками розрахункового періоду Власник мереж у термін до 5 числа місяця наступного за розрахунковим направляє Користувачу рахунок. Сума платежу визначається, виходячи з додатку №4 “Порядок обрахування плати за спільне використання технологічних електричних мереж” з урахуванням сум платежів, що надійшли від Користувача. Разом з рахунком Власник мереж направляє Користувачу: - податкову накладну виписану по факту надання послуг (у разі, якщо Власник мереж є платником ПДВ); - підписані уповноваженою особою Власника мереж та скріплені його печаткою два примірники “Акту прийому-здачі наданих послуг” (додаток №5).
Пунктом 7.4 Договору визначено, що оплата Користувачем послуг з утримання технологічних електричних мереж спільного використання здійснюється платіжним дорученням на підставі виставленого Власником мереж рахунка та оформленого «Акта прийому-здачі наданих послуг» у термін, що не перевищує 20 днів з дня отримання документів, зазначених у п. 7.3 договору. Якщо рахунок, податкова накладна та (або) Акт прийому-здачі наданих послуг не надані та (або) неналежно оформлені, то оплата за надані послуги з утримання технологічних електричних мереж спільного використання здійснюється Користувачем у термін, що не перевищує 20 днів з дня отримання належно оформлених документів. 
На виконання умов Договору у період з січня 2024 року по липень 2024 року Відповідач отримав від Позивача послуги з передачі (транзиту) електричної енергії на загальну суму 445455,36 грн.
На виконання п. 7.3. Відповідачу були направлені рахунки та акти за січень, лютий, березень, травень, червень, липень 2024 року, які ПАТ "Запоріжжяобленерго" підписані без зауважень. 
Рахунки Відповідачем оплачено не в повному обсязі. 
Також матеріали справи свідчать про те, що укладеними сторонами заявами про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог: 
№ 42 від 18.07.2024 зараховано зобов`язання ПАТ "Запоріжжяобленерго" перед АТ "НВК "Іскра" за Договором на суму 23 417,56 грн. (грошові вимоги за надання послуг у грудні 2023 року в розмірі 2 272,49 грн та у січні 2024 року в розмірі 21 145,07 грн);
№ 43 від 18.07.2024 зараховано зобов`язання ПАТ "Запоріжжяобленерго" перед АТ "НВК "Іскра" за Договором на суму 3 886,90 грн. (грошові вимоги за надання послуг у січні 2024 року.); 
№ 44 від 20.08.2024 зараховано зобов`язання ПАТ "Запоріжжяобленерго" перед АТ АТ "НВК "Іскра" за Договором на суму 33 556,20 грн (грошові вимоги за надання послуг у січні 2024 року);
№ 45 від 20.08.2024 зараховано зобов`язання ПАТ "Запоріжжяобленерго" перед АТ "НВК "Іскра" за Договором на суму 3 886,90 грн (грошові вимоги за надання послуг у січні 2024 року); 
№ 46 від 18.09.2024 зараховано зобов`язання ПАТ "Запоріжжяобленерго" перед АТ "НВК "Іскра" за Договором на суму 37 242,04 грн (грошові вимоги за надання послуг у січні 2023 року в розмірі 1 161,41 грн та у серпні 2024 року в розмірі 36 080,63 грн).
Укладеною сторонами Угодою № 53 від 30.12.2024 про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог було зараховано зобов`язання ПАТ "Запоріжжяобленерго" перед АТ "НВК "Іскра" за Договором на суму 255 889,01 грн (грошові вимоги за надання послуг з лютого 2024 року по червень 2024 року частково). 
Угодою № 2 від 31.01.2025 про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог було зараховано зобов`язання ПАТ "Запоріжжяобленерго" перед АТ "НВК "Іскра" за Договором на суму 244 907, 33 грн (грошові вимоги за надання послуг з червня 2024 року по грудень 2024 року). 
Таким чином, станом на 31.01.2025 основний борг за позовом Відповідачем повністю погашено, що не заперечується Позивачем.
Разом з тим, у зв`язку з порушенням Відповідачем строків оплати отриманих послуг, згідно з п.9.2.1 Договору Позивач нарахував Відповідачу пеню в розмірі 56 416,38 грн.
На підставі ст. 625 ЦК України Відповідачу нараховано втрати від інфляції у розмірі 31 985,30 грн, а також три проценти річних від простроченої суми – 7 349,89 грн за весь час прострочення. 
Крім того, у силу приписів ч.2 ст.231 ГК України ПАТ "Запоріжжяобленерго" нараховано штраф у розмірі 7% на суму – 31181,85грн.
Вказані суми Відповідач не оплатив.
За наслідками розгляду позову, з урахуванням заяв про зменшення позовних вимог, господарським судом прийнято оскаржуване рішення у даній справі. При цьому місцевий господарський суд встановив наявність підстав для стягнення з Відповідача 3% річних та інфляційних втрат у визначених Позивачем розмірах. Відмовляючи у позові суд врахував приписи Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 413 від 26.04.2022 “Про внесення змін до постанови НКРЕКП від 25 лютого 2022 року № 332 та визнання такою, що втратила чинність, постанови НКРЕКП від 08 квітня 2020 року № 766”, згідно з якими на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування надати такі настанови - зупинити нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України “Про ринок електричної енергії”, між учасниками ринку електричної енергії. Отже, нарахування та стягнення штрафних санкцій зупинене на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування.

8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.
Відповідно до ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).
Оскільки предметом апеляційного оскарження у даному випадку є відмова у задоволенні позовних вимог щодо стягнення 56 416,38 грн. пені та 31 181,85 грн. штрафу, то відповідно до приписів ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість рішення лише в цій частині.
Апеляційний господарський суд, переглядаючи в апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом попередньої інстанції норм матеріального і процесуального права, дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Правовідносини у сфері електроенергетики регулюються Законом України "Про ринок електричної енергії", Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 № 312, Кодексом системи розподілу, затвердженим Постановою НКРЕКП № 310 від 14.03.2018 та Кодексом комерційного обліку, затвердженим Постановою НКРЕКП № 311 від 14.03.2018 зі змінами.
Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 4 Закону України “Про ринок електричної енергії” учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються, зокрема, договори про надання послуг з передачі. 
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 33 Закону України “Про ринок електричної енергії” оператор системи передачі має право своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за надані послуги з передачі. 
Частиною 3 ст. 58 Закону України “Про ринок електричної енергії” передбачено, що Споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.
Як зазначено вище, 01.01.2013 сторонами укладено договір про спільне використання технологічних електричних мереж, на підставі якого у період з січня 2024 року по липень 2024 року Відповідач отримав від Позивача послуги з передачі (транзиту) електричної енергії.
Відповідно до п. 7.4 Договору та з урахуванням п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, Відповідач зобов`язаний був сплатити за надані за договором послуги:
- за січень 2024 року – до 26.02.2024 (20 днів з дати реєстрації податкової накладної № 4 від 31.01.2024, дата реєстрації 06.02.2024); 
- лютий 2024 року – до 26.03.2024 (20 днів з дати реєстрації податкової накладної № 10 від 29.02.2024, дата реєстрації 06.03.2024); 
- березень 2024 року – до 28.04.2024 (20 днів з дати реєстрації податкової накладної № 13 від 31.03.2024, дата реєстрації 08.04.2024); 
- квітень 2024 року – до 04.06.2024 (20 днів з дати реєстрації податкової накладної № 61 від 30.04.2024, дата реєстрації 15.05.2024); Документ сформований в системі «Електронний суд» 01.10.2024 5 
- травень 2024 року – до 02.07.2024 (20 днів з дати реєстрації податкової накладної № 24 від 31.05.2024, дата реєстрації 12.06.2024); 
- червень 2024 – до 05.08.2024 (20 днів з дати реєстрації податкової накладної № 24 від 30.06.2024, дата реєстрації 15.07.2024); 
- липень 2024 – до 29.08.2024 (20 днів з дати реєстрації податкової накладної № 51 від 31.07.2024, дата реєстрації 09.08.2024).
ПАТ “Запоріжжяобленерго” надані Позивачем послуги оплачені шляхом укладення заяв про зарахування зустрічних однорідний вимог, але з порушенням строків, передбачених вказаним вище договором.
Пунктом 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).
Відповідно до п.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
За приписами ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Позивач, за порушення Відповідачем зобов`язання у частині своєчасної оплати наданих послуг за договором, нарахував 31 985, 3 грн. втрат від інфляції та 7 349,89 грн. 3% річних.
Вказані вимоги були задоволені місцевим господарським судом, разом з тим, у цій частині рішення суду не оскаржується.
Стосовно нарахування Позивачем пені та штрафу, то апеляційний суд погоджується з висновками місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позовних вимог у відповідній частини. 
У цьому зв`язку колегія суддів враховує, що ст. 549 Цивільного кодексу України визначає, що неустойка (пеня, штраф) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Отже, зважаючи на положення ст. 549 ЦК України, штрафною санкцією у договорах є неустойка (зокрема штраф та пеня), тобто грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. 
Щодо досліджуваної справи, то згідно з п. 5.7 Договору у разі порушення Споживачем строків оплати за цим Договором, Постачальник має право вимагати сплату пені. 
Пунктом 9.2.1 Договору визначено, що за внесення платежів, передбачених п.4.1 з порушенням терміну, визначеного п.7.4 цього Договору, Користувач сплачує Власнику мереж пеню у розмірі 0,5% за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати, але не більш подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період нарахування пені).
Позивачем за порушення Відповідачем строків оплати нараховано на підставі п. 9.2.1 Договору 56416,38 грн пені за загальний період з 27.02.2024 по 31.01.2025 (по кожному рахунку окремо) . 
Крім того, на підставі ч. 2 ст. 231 ГК України Позивачем нараховано 7% штрафу у сумі 31 181,85 грн..
Відповідно до ч.2 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: - за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг); - за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.
Між тим, згідно з п.п. 16 п. 1 Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 413 від 26.04.2022 “Про внесення змін до постанови НКРЕКП від 25 лютого 2022 року № 332 та визнання такою, що втратила чинність, постанови НКРЕКП від 08 квітня 2020 року № 766” на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування надати такі настанови - зупинити нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України “Про ринок електричної енергії”, між учасниками ринку електричної енергії.
Отже, нарахування та стягнення штрафних санкцій, до яких відносяться пеня та штраф, зупинене на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування.
Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX “Про затвердження Указу Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 №64/2022, яким у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.
Законами України строк дії воєнного стану в Україні продовжено та наразі триває.
Суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що оскільки ПАТ "Запоріжжяобленерго" та АТ "НВК "Іскра" є учасниками ринку електричної енергії на них розповсюджується дія Постанови НКРЕКП № 332 від 25.02.2022 (у редакції від 26.04.2022).
Таким чином, з урахуванням положень наведених вище норм та фактичних обставин справи, місцевим господарським судом зроблено правильний висновок про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення з Відповідача штрафних санкцій, зокрема пені та штрафу, у вказаних вище сумах.
Доводи Скаржника про те, що на укладений у 2013 році договір не розповсюджуються положення вказаної вище Постанови НКРЕКП ґрунтуються на неправильному тлумаченні ним норм чинного законодавства України, оскільки ця Постанова регулює відносини під час воєнного стану, впроваджуючи мораторій на штрафні санкції та забезпечуючи стабільність, що стосується всіх діючих угод, незалежно від дати їх укладення.
Відповідно до приписів п.96 ч.1 ст. 1 Закону України "Про ринок електричної енергії" від 13.04.2017 учасник ринку електричної енергії - виробник, електропостачальник, трейдер, оператор системи передачі, оператор системи розподілу, оператор малої системи розподілу, оператор ринку, гарантований покупець, оператор установки зберігання енергії та споживач, які провадять свою діяльність на ринку електричної енергії в порядку, передбаченому цим Законом.
Згідно зі ст.4 Закону України "Про ринок електричної енергії" для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються договори, визначені цією статтею. 
За приписами ч. 3 ст.6 вказаного Закону до повноважень Регулятора на ринку електричної енергії належить, зокрема, затвердження типових та примірних договорів, визначених цим Законом, а відповідно до ч.4 цієї статті рішення Регулятора є обов`язковими до виконання учасниками ринку (крім споживачів, що не є учасниками оптового ринку електричної енергії).
Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 визначено, що Правила роздрібного ринку електричної енергії затверджені відповідно до законів України "Про ринок електричної енергії" та "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг". 
Відповідно до п.11.6.1 Кодексу системи розподілу, затвердженого Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 310, для забезпечення розподілу електричної енергії електричними мережами, що не належать ОСР, між ОСР та відповідним власником мереж, який не є ОСР (основним споживачем) , укладається Договір про спільне використання технологічних електричних мереж за типовою формою у порядку, визначеному Правилами роздрібного ринку електричної енергії. Типова форма Договору про спільне використання технологічних електричних мереж є Додатком 1 до ПРРЕЕ, та затверджена Регулятором. 
Пунктом 1.8 Договору №1-162 про спільне використання технологічних мереж, укладеного 01.01.2013, встановлено що сторони зобов`язується в разі зміни чинного законодавства, яке регулює дані правовідношення, вносити відповідні зміни у договір. 
На виконання цієї домовленості та у відповідність до змін в законодавстві в сфері ринку електричної енергії, сторонами оформлені додаткові угоди про внесення змін до Договору. 
Зокрема, додатковими угодами № 18 від 01.08.2019, № 21 від 01.11.2020, № 29 від 20.10.2023, № 32 від 01.11.2024: викладені нові найменування сторін, а саме "Власник мереж" та "Користувач" замінено відповідно на "Основний споживач" та "Оператор системи", як того вимагають положення Типового договору про спільне використання технологічних мереж; підставою для здійснення ліцензованої діяльності щодо надання послуг з розподілу електричної енергії та, як наслідок, користуватися мережами основного споживача для можливості Оператору системи розподіляти електричну енергію третім особам (субспоживачам), зазначена ліцензія з розподілу, що видана на підставі Постанови НКРЕКП від 13.11.2018 № 1415. Додатковою угодою № 22 від 13.11.2020, викладено у новій редакції п. 11.5. Договору, згідно з яким "Договір набирає чинності з моменту підписання і діє по 31.12.2021 та вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку одна із Сторін не повідомить іншу про відмову від цього Договору або його перегляд…". 
Викладені обставини Скаржником не спростовані та фактично не заперечуються.
Таким чином, Договір №1-162 від 01.01.2013 був приведений за всіма істотними умовами у відповідність до Типового договору про спільне використання технологічних мереж, що є додатком до ПРРЕЕ та регулює відносини, що виникають між учасниками ринку електричної енергії відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії". За таких умов положення Постанови НКРЕКП від 25.02.2022 №332 "Про забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії на період дії в Україні воєнного стану" (в редакції Постанови №413 від 26.04.2022) поширюються на взаємовідносини сторін, що виникли за цим договором.
Підсумовуючи вищенаведене, судова колегія вважає, що викладені в апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування судового рішення місцевого господарського суду, оскільки вони не підтверджуються належними доказами і ґрунтуються на неправильному тлумаченні Скаржником норм права, що у сукупності виключає можливість задоволення апеляційної скарги. 

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" ( Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р. ).
Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У даній справі суд дійшов висновку, що Скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
Отже, доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження.
За змістом ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення слід залишити без змін.

10. Судові витрати.
У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства “Науково-виробничий комплекс “Іскра” - залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Запорізької області від 18.03.2025 у справі №908/2663/24 - залишити без змін.
Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Скаржника.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст. ст. 286-289 ГПК України. 

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя О.В.Чус

Суддя М.О.Дармін