ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/126/26	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №711/5782/22 Категорія: 310030000 	Булгакова Г. В. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Новіков О. М. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 січня 2026 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

суддів Новікова О.М., Василенко Л.І., Карпенко О.В.,
за участю секретаря Костенко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу  ОСОБА_1 та апеляційну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 жовтня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про визнання батьківства,-
в с т а н о в и в:

У листопаді 2022 року  ОСОБА_5 звернулася до суду із вказаним позовом.
В обґрунтування поданого позову зазначала, що з 2010 року вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_6 , але шлюб вони офіційно не реєстрували. Від цих відносин у них народився спільний син - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У свідоцтві про народження запис про батька був зроблений з її слів відповідно до частини 1 статті 135 СК України, і батьком був зазначений « ОСОБА_8 ». 
ОСОБА_5 стверджує, що вони не встигли подати заяву про визнання батьківства, оскільки її цивільний чоловік - ОСОБА_6 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . За життя ОСОБА_6 разом із нею виховував дитину, утримував її та виконував батьківські обов`язки. Встановлення батьківства необхідне для призначення пенсії по втраті годувальника. Вона вже подавала заяву про встановлення факту батьківства до Соснівського районного суду міста Черкаси, але у судове засідання з`явився брат померлого - ОСОБА_1 , із запереченнями. Оскільки ОСОБА_1 є спадкоємцем після смерті брата, визнання батьківства впливає на його права у спадкуванні. Ухвалою суду від 30.08.2022 заяву було залишено без розгляду з роз`ясненням права звернутися до суду на загальних підставах.
На підставі викладеного ОСОБА_5 просила суд визнати ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 жовтня 2025 року позов ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про визнання батьківства задоволено.
Визнано ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення суду мотивовано тим, що з наданих у судовому засіданні показів свідків вбачається, що, на момент народження дитини, ОСОБА_5 перебувала у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_6 , останній вважав народжену позивачкою дитину своїм сином, виховував та утримував його як батько.
З долучених до позовної заяви фотознімків вбачається, що ОСОБА_6 приймав активну участь у житті та вихованні ОСОБА_7 , проводив з ним дозвілля, спільно відпочивали.
Згідно з довідкою, виданою 26.07.2022 лікарем-педіатром КНП «П`ятий Черкаський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» ОСОБА_9 , у період від народження до вересня 2020 року ОСОБА_7 на огляди до дитячої поліклініки з`являвся у супроводі батька ОСОБА_6 та/або матері ОСОБА_5 . До 2018 року батько ОСОБА_6 та/або мати ОСОБА_5 були присутні під час патронату після народження, а в подальшому під час оглядів дитини під час хвороби за викликом лікаря-педіатра додому за місцем проживання по АДРЕСА_1 .
Для встановлення кровного споріднення між неповнолітнім ОСОБА_7 та померлим ОСОБА_6 , рідним братом якого є відповідач ОСОБА_1 , суд ухвалами від 02.11.2023 та 23.12.2024 за клопотанням позивачки призначав судову молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручав Вінницькому НДЕКЦ МВС України, а відбір та пересилку біологічних зразків - КУ «ЧОБСМЕ».
Відповідач ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату, час та місце відбору зразків, а також про можливі наслідки ухилення від участі в експертизі, однак у призначений день та час до КУ «ЧОБСМЕ» не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив. Зазначене унеможливило проведення призначеної судом експертизи.
У апеляційній скарзі ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_10 просять скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Як на підставу апеляційного оскарження посилаються на те, що судове рішення є незаконним, прийнятим з порушенням норм матеріального права. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що у померлого є двоє синів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а також дружина ОСОБА_2 , тобто спадкоємці першої черги, яким і належить спадкове майно.
Вважають, що спір розглянутий з порушенням правил територіальної підсудності, тобто розглянутий не за місцезнаходженням нерухомого майна та заявлений до неналежного відповідача, оскільки є інші спадкоємці померлого.
Також апеляційну скаргу подано ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просять судове рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.
Апеляційна скарга мотивована тим, що померлий не визнавав себе батьком дитини ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Суд при розгляді справи не залучив їх в якості відповідачів, хоча даним рішенням можуть бути порушені їх права як спадкоємців померлого.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_5 – адвокат Радченко О.П. вказує, що підсудність даного спору визначена вірно, за загальним правилом за зареєстрованим місцем проживання фізичної особи.
Позов про встановлення батьківства є позовом немайнового характеру. Спрямованим на захист особистого немайнового права дитини знати свого батька і не пов`язаний із наявністю чи відсутністю у гіпотетичного батька нерухомого майна, активів, пасивів, боргових зобов`язань, дітей від іншої жінки та ін.
Також зазначає, що усвідомлюючи значення ДНК – тесту у даній справі, позивач зверталася до суду з клопотанням про призначення генетичної експертизи. Однак, відповідач не з`явився для відбору біологічних зразків, причини неявки невідомі.
Вказує, що наявність у померлого ОСОБА_6 інших дітей та дружини не впливає на правовідносини, які пов`язані з предметом даного позову. Обставини визнання ОСОБА_6 батьком малолітнього ОСОБА_7 не впливає на їхні права і не встановлює ніяких обов`язків.
Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд доходить наступних висновків.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Оскаржуване рішення суду не відповідає зазначеним вимогам закону.
Судом встановлені наступні фактичні обставини справи.
ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Черкаси народився ОСОБА_7 , про що 27.09.2012 Соснівським районним у м. Черкаси відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області складено відповідний актовий запис № 1232 та 22.06.2017 повторно видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , копія якого долучена до матеріалів справи. Батьком дитини записаний ОСОБА_8 , матір`ю – ОСОБА_5 .
Згідно з відомостями, отриманими від Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на виконання ухвали від 27.02.2023, у актовому записі № 1232 про народження ОСОБА_7 відомості про батька записані відповідно до частини 1 статті 135 СК України (за вказівкою матері).
Позивач, звертаючись до суду із цим позовом, послалась на те, що з 2010 року вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_6 та у 2012 році народила від нього сина - ОСОБА_7 .
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).
Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні в суді першої інстанції пояснила, що проживала в сусідньому під`їзді з померлим ОСОБА_12 . З 2004 року ОСОБА_13 та ОСОБА_14 проживали разом за адресою: АДРЕСА_2 . Пізніше ОСОБА_13 переїхала. Їй відомо, що ОСОБА_15 та ОСОБА_16 мають спільну дитину — сина ОСОБА_17 . Вона неодноразово бачила ОСОБА_18 разом із ОСОБА_17 , дитина часто була у нього дома. Під час розмов ОСОБА_16 називав ОСОБА_17 сином, а ОСОБА_17 називав Аркадія батьком.
Свідок ОСОБА_19 у судовому засіданні у суді першої інстанції пояснила, що з 2004 року знайома і товаришує з ОСОБА_20 . Вона знала ОСОБА_21 як супутника ОСОБА_15 , оскільки вони разом відвідували всі сімейні свята. Коли ОСОБА_15 дізналася про вагітність, вона була дуже щаслива і називала батьком дитини саме ОСОБА_21 . Протягом вагітності ОСОБА_16 був поруч з ОСОБА_15 , забрав її з пологового будинку, брав активну участь у вихованні ОСОБА_17 та ставився до нього як до рідного сина.
Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.
Дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування (стаття 7 Конвенції про права дитини).
Статтею 121 СК України встановлено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.
Згідно зі статтею 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду.
Частиною першою статті 135 СК України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.
Відповідно до статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.
У разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу (стаття 130 СК України).
Провадження стосовно встановлення батьківства або його оспорювання стосується «приватного життя» за статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке охоплює важливі аспекти особистої ідентичності.
Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері.
Водночас, у випадку, якщо питання визнання батьківства за рішенням суду відповідно до статей 128, 129 СК України не вирішувалось за життя такої особи, не є перешкодою для застосування статті 130 СК України.
Рішення щодо встановлення факту батьківства має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства в органах реєстрації актів цивільного стану (постанови Верховного Суду від 13 вересня 2023 року в справі № 552/4291/22 (провадження № 61-6451св23), від 31 січня 2024 року в справі № 752/13549/22 (провадження № 61-10510св23)).
Зміст статті 130 СК України свідчить, що закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України. Висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи може бути підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку. Разом з тим, підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України, які мають оцінюватися в їх сукупності (постанова Верховного Суду від 21 лютого 2020 року у справі № 643/9245/18 (провадження № 61-16732св19)).
Колегія суддів, перевіряючи доводи апеляційних скарг у частині незалучення в якості відповідачів всіх заінтересованих осіб у справі, а саме дружину ОСОБА_2 , та синів ОСОБА_4 , ОСОБА_3 доходить наступних висновків 
Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).
Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку (стаття 51 ЦПК України).
Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.
Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в позові.
Отже, належним відповідачем має бути така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача.
У справі, що переглядається, колегія суддів встановила, що:
- відповідач, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_6 , заперечує проти встановлення факту батьківства спадкодавця щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- ОСОБА_5 в інтересах дитини також подала заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 ;
- ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_22 також звернулися із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 , як спадкоємці першої черги та заперечують факт наявності у померлого інших дітей.
За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що пред`явлення позовних вимог лише до ОСОБА_1 , як до іншого спадкоємця померлого, який прийняв спадщину, без залучення в якості відповідачів інших осіб, прав та інтересів якої безпосередньо стосується цей спір, а саме ОСОБА_2 - дружини померлого та його синів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , робить неможливим повно, об`єктивно та всебічного розглянути спір. 
Колегія суддів враховує, що особи, які подали апеляційну скаргу наголошують на тому, що спір безпосередньо стосується їх прав та охоронюваних інтересів, а тому розгляд справи має бути обов`язково розглянуто з їх залученням та проведенням ДНК - експертизи. 
Відповідно до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За таких обставин, судова колегія вважає, що доводи апеляційних скарг в частині неналежного складу учасників справи є обґрунтованими, тому апеляційні скарги підлягають до задоволення, а рішення суду - скасуванню.
Щодо судового збору
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).
Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Зважаючи на відмову у задоволенні позовних вимог, на користь апелянтів підлягає стягненню судовий збір за подання ними апеляційних скарг у розмірі 1488,60 грн. (992,40 грн.(сума, яка підлягала сплаті в суді першої інстанції) х 150%). 
Керуючись ст.ст. 35, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 та апеляційну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 – задовольнити.
Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 жовтня 2025 року – скасувати та ухвалити нове судове рішення.
У задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про визнання батьківства – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1488,60 грн.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 сплачений ними судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1488,60 грн. тобто по 496,20 грн. кожному.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Повний текст постанови складено 12 січня 2025 року.

Судді: