ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2026 року	справа № 380/10877/25	

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Карп`як Оксана Орестівна, розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП - НОМЕР_1 ) (далі - Позивач) звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (адреса: вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016; код ЄДРПОУ - 13814885) (далі - Відповідач) з вимогами:
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо обчислення розміру пенсії за віком призначеної ОСОБА_1 , без застосування показника середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якою сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року за призначенням пенсії за віком, а саме за 2022, 2023, 2024 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок ОСОБА_1 з 09.04.2025 р (з дня призначення пенсії за віком) пенсію за віком з урахуванням ч. 2 ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме: за 2022, 2023, 2024 роки, та здійснити виплату перерахованої пенсії з урахуванням раніше виплачених сум. 
За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Карп`як О.О.
В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що він тривалий час (з 18.07.2012) був отримувачем пенсії за вислугу років, призначеної відповідно до статті 55 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення». У квітні 2025 року, досягнувши пенсійного віку, він реалізував своє право та звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення йому іншого виду пенсійного забезпечення пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Позивач стверджує, що оскільки пенсія за віком за Законом № 1058-IV йому призначається вперше, при її обчисленні Відповідач зобов`язаний застосувати актуальний показник середньої заробітної плати в Україні, а саме за три роки, що передують року звернення (2022-2024 роки), як це прямо та недвозначно передбачено частиною другою статті 40 Закону № 1058-IV.

Натомість Відповідач, на думку Позивача, припустився помилкового тлумачення норм права, розцінивши його звернення не як нове призначення пенсії, а як переведення з одного виду пенсії на інший, та протиправно застосував застарілий показник середньої заробітної плати, який враховувався при обчисленні пенсії за вислугу років (показник за 2000-2012 роки).
Позивач вважає, що такий підхід є неправомірним, оскільки пенсія за вислугу років (за Законом № 1788-ХІІ) та пенсія за віком (за Законом № 1058-IV) є різними видами пенсій, що регулюються різними законами, а тому перехід між ними є саме новим призначенням, а не переведенням в розумінні статті 45 Закону № 1058-IV. Такі дії Відповідача призвели до істотного заниження розміру його пенсії та порушення його права на належний соціальний захист.
Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, у встановлений судом строк подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову. Свою позицію обґрунтовує тим, що Позивач вже перебував на обліку як отримувач пенсії за вислугу років, а тому його звернення щодо отримання пенсії за віком є саме переведенням з одного виду пенсії на інший. Відповідач посилається на частину третю статті 45 Закону № 1058-IV, яка, на його думку, прямо передбачає можливість застосування показника середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії. Відтак, Відповідач вважає свої дії такими, що вчинені в межах повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством.
Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 246 КАС України суд зазначає, що згідно з ухвалою від 03.06.2025 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини:
Позивач, з 18.07.2012 року перебував на обліку в органах Пенсійного фонду України та отримував пенсію за вислугу років, призначену відповідно до статті 55 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788-ХІІ).
Ця обставина підтверджується протоколом про призначення пенсії від 31.07.2012 та не заперечується сторонами.
09.04.2025 року Позивач, досягнувши віку, що дає право на пенсію за віком на загальних підставах, звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення йому пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV) .
Рішенням Головного управління ПФУ у Львівській області від 16.04.2025 № 913240131937 Позивачу з 09.04.2025 призначено пенсію за віком за нормами Закону № 1058-IV.
При обчисленні розміру пенсії за віком Відповідач застосував показник середньої заробітної плати, який враховувався при обчисленні пенсії за вислугу років, а саме показник середньої заробітної плати за 2000-2012 роки, що становить 8676,18 грн.
Ця обставина підтверджується розрахунком заробітку для обчислення пенсії та листом Відповідача від 05.05.2025. 
Застосування вказаного показника середньої заробітної плати, а не показника за три календарні роки, що передують року звернення (2022-2024 роки), і є предметом спору у цій справі.
При вирішенні спору суд керувався наступним.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Завданням адміністративного судочинства, згідно з частиною першою статті 2 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини першої статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частина друга статті 77 КАС України встановлює, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд, оцінюючи оскаржувані дії Відповідача на відповідність критеріям, встановленим частиною другою статті 2 КАС України, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
Аналіз правового регулювання та розмежування понять «призначення пенсії» та «переведення з одного виду пенсії на інший».
Ключовим для вирішення цього спору є правильне тлумачення норм пенсійного законодавства та розмежування понять "нове призначення пенсії" та "переведення з одного виду пенсії на інший".
Пенсійне забезпечення в Україні регулюється низкою нормативно-правових актів. Основним законом, що регулює пенсійне забезпечення на загальних засадах, є Закон № 1058-IV.
Частина перша статті 9 Закону № 1058-IV «Види пенсійних виплат» встановлює, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Частина перша статті 10 Закону № 1058-IV «Право вибору пенсії» передбачає, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Суд зазначає, що пенсія за вислугу років, яку Позивач отримував з 2006 року, була призначена йому на підставі статті 55 Закону № 1788-ХІІ. Цей вид пенсії не входить до переліку пенсійних виплат, передбачених статтею 9 Закону № 1058-IV. Отже, пенсія за вислугу років та пенсія за віком є різними видами пенсій, що призначаються на підставі різних законів та за різних умов.
Відповідач обґрунтовує свої дії посиланням на частину третю статті 45 Закону № 1058-IV, яка встановлює: «При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії».
Однак, системний аналіз цієї норми у зв`язку зі статтями 9 та 10 Закону № 1058-IV дає підстави для висновку, що положення частини третьої статті 45 регулюють порядок переведення з одного виду пенсії на інший в межах одного закону, тобто між тими видами пенсій, що прямо визначені у статті 9 цього Закону (з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, з пенсії у зв`язку з втратою годувальника на пенсію за віком тощо).
Оскільки Позивач до 09.04.2025 не був отримувачем жодного з видів пенсій, передбачених Законом № 1058-IV, його звернення за призначенням пенсії за віком за цим законом є первинним, а отже, має місце нове призначення пенсії, а не переведення.
Таким чином, при обчисленні розміру пенсії Позивача Відповідач мав керуватися не статтею 45, а статтею 40 Закону № 1058-IV «Порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії».
Частина друга статті 40 Закону № 1058-IV встановлює: «Для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року.
Заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи, у місяцях».
Оскільки Позивач звернувся за призначенням пенсії за віком у 2025 році, Відповідач був зобов`язаний застосувати показник середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2022, 2023 та 2024 роки. Застосування іншого, значно меншого показника, є протиправним та таким, що призвело до порушення права Позивача на отримання пенсії в належному розмірі.
Викладена вище позиція суду повністю узгоджується з усталеною практикою Верховного Суду. Зокрема, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 876/5312/17 дійшла висновку: «При цьому ст. 9 Закону № 1058-ІV не передбачено такого виду пенсії, як пенсія за вислугу років.
Разом з тим, ч. 3 ст. 45 зазначеного Закону регламентує порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, при зверненні особи, якій було призначено пенсію за вислугу років у порядку Закону № 1788-ХІІ, до територіальних органів ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком на підставі Закону № 1058-ІV, має місце саме призначення такого виду пенсії, а не переведення згідно з ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-ІV».
Ця позиція була неодноразово підтверджена і в подальших рішеннях Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, зокрема у постанові від 31.01.2025 у справі № 200/1478/24, де зазначено: «Таким чином, при зверненні особи у порядку, встановленому Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за призначенням пенсії за віком, після отримання пенсії за вислугу років, призначеної на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення», відбувається призначення нового виду пенсії, а не переведення з одного виду пенсії на інший.
У зв`язку з цим, для визначення розміру пенсії за віком, що призначається відповідно до норм Закону №1058-1V, слід застосовувати показник середньої заробітної плати (доходу), за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, як це прямо передбачено частиною другою статті 40 цього Закону».
Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що дії Відповідача щодо застосування при обчисленні пенсії Позивача заниженого показника середньої заробітної плати є протиправними, а позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Щодо судових витрат.
Відповідно до статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн, що підтверджується відповідною квитанцією. Оскільки позов задоволено повністю, ці витрати підлягають стягненню з Відповідача.
Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,-

в и р і ш и в:
Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо обчислення розміру пенсії за віком, призначеної ОСОБА_1 , без застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме за 2022, 2023, 2024 роки.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (код ЄДРПОУ 13814885, адреса: вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016) перерахувати ОСОБА_1 з 09.04.2025 пенсію за віком з урахуванням частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме: за 2022, 2023, 2024 роки, та здійснити виплату перерахованої пенсії з урахуванням раніше виплачених сум.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя	Карп`як Оксана Орестівна