Справа № 545/1250/25
Провадження № 1-кп/545/233/26

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.01.2026 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі :
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі – ОСОБА_2 ,
за участю прокурора – ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції з ДУ «Крюковська виправна колонія (№29)»),
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава кримінальне провадження по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, який неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого АДРЕСА_2 , раніше судимого: 
- 21.01.2021 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 1 ст. 122, ч.1 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до 2 років 6 місяців обмеження волі; 10.01.2023 року звільнений по закінченню строку покарання,
- 13.02.2024 року Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області за ч.2 ст.190 КК України до 3 років обмеження волі,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 будучи особою раніше судимою за вчинення корисливих злочинів, відбуваючи покарання у ДУ «Крюковська виправна колонія (№29)» на шлях вправлення не став та вчинив новий корисливий злочин за наступних обставин.
У невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_4 , маючи на меті незаконне заволодіння грошовими коштами пересічних громадян, придбав на невстановленому інтернет-ресурсі реквізити банківської картки № НОМЕР_1 емітованої АТ «Універсал Банк» на ім`я ОСОБА_5 та вирішив використовувати її в своїй злочинній діяльності.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , фактично відбуваючи покарання у ДУ «Крюковська виправна колонія (№29)», розташованої за адресою: село Божківське, вулиця Миру, 4, Полтавського району Полтавської області, використовуючи можливості власного мобільного терміналу марки «Meizu» моделі «m3 note», в кінці червня 2024 року, точної дати та часу досудовим розслідуванням встановити не видалося за можливе, розмістив оголошення на торгівельній платформі «OLX» про здачу в оренду квартири в м. Полтава, по вулиці Героїв України, визначивши однією з умов бронювання квартири внесення завдатку. Водночас, ОСОБА_4 створив у месенджері «Viber» обліковий запис на абонентський номер « НОМЕР_2 », використовуючи нік-нейм « ОСОБА_6 », та, щоб більше увійти в довіру до потерпілих, з метою введення їх в оману, розмістив у обліковому записі фотозображення військового.
26.06.2024, будучи впевненою в добросовісності орендодавця, до ОСОБА_4 звернулася ОСОБА_7 , аби орендувати вищезазначену квартиру. Реалізуючи злочинний умисел, зрозумівши, що потерпіла дійсно погодилася на умови оренди квартири, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, повторно, переслідуючи мету незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, маючи умисел заволодіти грошовими коштами потерпілої, та обернути їх на свою користь, шляхом обману, під приводом здачі в довгострокову оренду квартири, ввів потерпілу ОСОБА_7 в оману щодо приналежності вказаної квартири та можливості надати послуги оренди, не маючи права та можливості виконати зобов`язання за договором, заволодів грошовими коштами потерпілої в сумі 4000 грн., які на банківський рахунок доступ до якого має ОСОБА_4 перерахувала потерпіла ОСОБА_7 , будучи впевненою у добросовісності орендодавця, чим спричинив ОСОБА_7 матеріальних збитків на суму 4000 грн.
Фактичні обставини справи ні ким з учасників судового провадження не оспорюються, тому переконавшись, що всі учасники розгляду кримінальної справи правильно розуміють зміст цих обставин, переконавшись у добровільності позицій, роз`яснивши, що учасники процесу будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини в апеляційному порядку, та за їх згодою, суд відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. 
Від потерпілої ОСОБА_7 до суду надійшла заява про розгляд кримінального провадження без її участі, не заперечувала проти розгляду справи за спрощеною процедурою згідно ст.349 КПК України.
ОСОБА_4 повністю визнав себе винним у скоєнні інкримінованого йому злочину, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння за ч.2 ст. 190 КК України та детально пояснив про обставини скоєння ним злочину, а саме заволодіння майном потерпілої шляхом обману. Вказав, що відбуваючи покарання в ДУ «Крюковська виправна колонія (№29)», під приводом здачі квартири в оренду розмістив оголошення через месенджер «Viber». Коли потерпіла звернулася до нього з метою оренди вказаної квартири, ввів її в оману щодо приналежності йому квартири та можливості надати послуги по оренді житла, не маючи змоги виконати зобов`язання за договором, оскільки не являвся власником квартири. У зв`язку з чим, потерпіла перерахувала йому на банківську карту кошти за оренду житла, якими він розпорядився на власний розсуд. Вказав, що спричинену матеріальну шкоду потерпілій відшкодував.
Дії  ОСОБА_4  необхідно кваліфікувати за ч.2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд виходить із положень ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Також враховує вимоги ч.2 ст.61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
ОСОБА_4 за місцем відбування покарання характеризується посередньо.
Обставинами, які пом`якшують покарання для обвинуваченого, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування спричиненої потерпілій шкоди. Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому, є рецидив злочинів . 
З урахуванням викладеного, враховуючи фактичні обставини скоєного злочину, ступінь його тяжкості, який є нетяжким злочином, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.190 КК України та приходить до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливо тільки в умовах ізоляції від суспільства, саме таке покарання, буде найбільш відповідати принципам та цілям його призначення і буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. 
Вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 13.02.2024 року ОСОБА_4 визнаний винуватим за ч. 2 ст.190 КК України, йому призначено покарання у виді 3 років обмеження волі.
У відповідності до вимог ч.1 ст.71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Згідно з п.п. «б» п.1 ч.1 ст.72 КК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі. 
Суд зазначає, що вчинений за цим вироком злочин, ОСОБА_4 скоїв після постановлення вироку Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 13.02.2024 року. Враховуючи викладене, суд вважає необхідним визначити ОСОБА_4 покарання на підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, із застосуванням правил, передбачених ст.72 КК України , призначивши остаточне покарання шляхом часткового приєднання до покарання за цим вироком невідбутої частини покарання за вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 13.02.2024.
Цивільний позов по кримінальному провадження не заявлявся.
Процесуальні витрати відсутні .
Керуючись ст.ст.373- 374 КПК України суд, - 

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного за цим вироком, із застосуванням ст.72 КК України, частково приєднати невідбуте покарання за попереднім вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 13.02.2024 року та остаточно призначити до відбуття  ОСОБА_4 покарання виді 1 (одного) року 1 (одного) місяця позбавлення волі.
Строк відбування покарання  ОСОБА_4 рахувати з моменту проголошення вироку -14.01.2026 року.
Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення .
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні, копію вироку надіслати не пізніше наступного дня після ухвалення. 
Суддя:	  	ОСОБА_1