ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"15" січня 2026 р. справа № 300/9356/24
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Боброва Ю.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про визнання дій протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області (далі – відповідач) про визнання протиправними дій щодо відмови у виплаті мені одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності, що настала внаслідок захворювання пов`язаних з проходженням служби в органах внутрішніх справ та скасування висновку про відмову у призначенні вказаної допомоги від 06.09.2024, зобов`язання затвердити висновок про призначення даної допомоги.
Позовні вимоги мотивовані тим, що у 2016 році позивача був звільнений зі служби в поліції за станом здоров`я, у зв`язку з захворюванням пов`язаним з проходженням служби. Вказав, що у 2024 році йому за наслідками проходження МСЕК було встановлено третю групу інвалідності, проте відповідач відмовив йому у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 97 закону України «Про національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII у зв`язку з пропуском шестимісячного строку звернення щодо призначення такої допомоги. Позивач вважає протиправним висновок відповідача, яким йому відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги та зазначає про наявність у нього права на отримання такої одноразової грошової допомоги. Просив позов задовольнити. 
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідачем подано суду відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити у задоволенні позову. Зазначив про правомірність прийнятого висновку відсутність підстав для виплати позивачу спірної одноразової грошової допомоги, оскільки однією з підстав для виплати одноразової грошової допомоги згідно п. 4 ч. 1 ст. 97 Закону № 580-VIII є визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті, проте позивачем пропущений шестимісячний строк для встановлення інвалідності після звільнення зі служби.
Розглянувши матеріали адміністративної справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у відповідності до вимог статті 262 КАС України, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги, судом встановлено таке.
Позивач з 2015 року проходив службу в органах поліції та згідно наказу ГУНП в Івано-Франківській області від 31.08.2016 № 331 о/с звільнений зі служби відповідно до пункту 2 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу).
Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААГ №478852 від 15.07.2024 позивачу встановлено ІІІ (третю) групу інвалідності з 15.07.2024, у зв`язку з захворюванням, пов`язаним із проходженням служби. (а.с. 12)
Позивачем подано до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області заяву (рапорт) про призначення і виплату одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського.
Головним управлінням Національної поліції в Івано-Франківській області видано висновок про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги позивачу у зв`язку з відсутністю правових підстав, передбачених у пункті 4 частини 1 статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» а саме пропуском шести місяців після звільнення (а.с. 14-16).
Позивач, вважаючи протиправним такий висновок та дії Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області щодо відмови йому в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги в разі визначення поліцейському внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, інвалідності ІII-ї групи, у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 97 закону України «Про національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII, звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі за текстом –Закон № 580-VIII).
Відповідно до ст. 3 Закону № 580-VIII у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.
Згідно із пунктом 2 частини першої статті 77 Закону №580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: за станом здоров`я (через хворобу) - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції.
За приписами частини другої статті 77 Закону №580-VIII днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 97 Закону №580-VIII одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі: визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.
Згідно із пунктом 2 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2024 №646 (далі за текстом – Порядок № 646), одноразова грошова допомога є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується у випадках, визначених частиною першою статті 97 Закону України «Про Національну поліцію», у розмірах, встановлених статтею 99 Закону України «Про Національну поліцію».
Відповідно до підпункту 2 пункту 5 Порядку №646 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі встановлення поліцейському інвалідності - дата, з якої встановлено інвалідність, що зазначена в довідці до акта огляду медико-соціальної експертної комісії, а в разі відсутності дати, з якої встановлено інвалідність, - дата видачі довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії.
Пунктом 10 Порядку №646 визначено, що для призначення і виплати одноразової грошової допомоги заява (рапорт) за формою згідно з додатком подається керівникові органу поліції, закладів освіти за останнім місцем проходження служби.
За приписами пункту 15 Порядку №646 у місячний строк з дня реєстрації заяви та визначення повного кола осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги (зокрема з урахуванням особистого розпорядження), бухгалтерська служба готує висновок про призначення одноразової грошової допомоги. У разі відсутності підстав для призначення виплати одноразової грошової допомоги або у разі, коли документи (їх копії) подано не в повному обсязі чи не за належністю, керівник бухгалтерської служби органу поліції або особа, на яку покладено виконання таких функцій, письмово інформує заявника про прийняте рішення з обґрунтуванням підстав чи повернення документів. Оскарження відсутності підстав для призначення одноразової грошової допомоги здійснюється в установленому законодавством порядку.
При вирішенні спору суд враховує, що рішенням Конституційного Суду України від 22.10.2020 №12-р/2020 визнано такими, що відповідають Конституції України (є конституційними), положення пункту 4 частини першої статті 97 Закону № 580-VIII, зі змінами.
У цьому рішенні Конституційний Суд України вказав, що положеннями пункту 4 частини першої статті 97 Закону №580 встановлено порядок реалізації особою права на отримання одноразової грошової допомоги. Закріплення у пункті 4 частини першої статті 97 Закону № 580 такого порядку реалізації особою права на отримання одноразової грошової допомоги потребує встановлення причиново-наслідкового зв`язку між наявністю у поліцейського інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, та неможливістю внаслідок цього продовжувати службу в поліції, що підтверджується відповідним рішенням медичної (військово-лікарської) комісії про непридатність до служби в поліції, на підставі якого поліцейський звільняється зі служби в поліції.
Визначений оспорюваними положеннями Закону №580 шестимісячний строк, протягом якого особі, звільненій зі служби в поліції, може бути встановлена інвалідність унаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в поліції або органах внутрішніх справ, зумовлений потребою встановлення в розумні строки безпосереднього зв`язку між виявленням в особи захворювання (поранення, контузії, травми або каліцтва), несумісного з подальшим проходженням служби, та встановленням їй інвалідності згідно з документами, що стали підставою для її звільнення (рішення медичної (військово-лікарської) комісії про непридатність до служби в поліції).
На думку Конституційного Суду України, встановлений у пункті 4 частини першої статті 97 Закону № 580 порядок отримання одноразової грошової допомоги не допускає невиправданих винятків із конституційного принципу рівності, не містить ознак дискримінації при реалізації поліцейськими права на соціальний захист, є домірним, має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету.
Конституційний Суд України також вважає, що встановлений державою зазначений порядок забезпечує реалізацію права особи на отримання такої допомоги, і наголошує, що додержання визначених Законом №580 вимог є обов`язком суб`єктів, які претендують на її отримання. Отже, положення пункту 4 частини першої статті 97 Закону № 580 не суперечать приписам статті 21, частин першої, другої статті 24 Конституції України.
Аналіз наведених норм права щодо порядку реалізації особою права на отримання одноразової грошової допомоги свідчить про те, що воно (право на отримання одноразової грошової допомоги) виникає виключно за обов`язкової одночасної наявності, щонайменше, трьох умов (причина інвалідності, час настання інвалідності та причина звільнення):
1) причиною інвалідності є захворювання, поранення (контузія, травма або каліцтво), пов`язані з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції;
2) інвалідність повинна бути встановлена до моменту звільнення або не пізніше, ніж протягом шести місяців після звільнення особи з поліції;
3) причина звільнення такої особи з поліції повинна бути зумовлена захворюванням або пораненням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах, зокрема, від 19.09.2018 у справі № 373/1188/16-а, від 20.09.2018 у справі № 296/9456/16-а, від 01.11.2018 у справі №822/3788/17, від 22.01.2019 у справі № 2340/2663/18, від 15.04.2019 у справі № 823/1798/18, від 10.10.2019 у справі № 822/1083/18, від 05.02.2020 у справі №810/836/18, від 23.04.2020 у справі №822/999/18, від 03.04.2024 у справі № 580/1291/23.
Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Як встановлено судом, що згідно витягу з наказу ГУНП в Івано-Франківській області від 31.08.2016 № 331 о/с позивач звільнений зі служби відповідно до пункту 2 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу).
Інвалідність ІІІ групи позивачу була встановлена з 15.07.2024, що підтверджується актом огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААГ № 478852 від 15.07.2024, де також вказано, що первинний огляд позивача проведений 15.07.2024 (а.с. 12-13).
Тобто, інвалідність була встановлена позивачу не до моменту звільнення та не протягом шести місяців після звільнення особи з поліції, а більше ніж через 7 років після звільнення зі служби в поліції.
З огляду на встановлені обставини справи суд погоджується з доводами відповідача про відсутність підстав для призначення виплати позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 4 частини першої статті 97 Закону №580-VIII, оскільки позивачу визначена інвалідність внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції, уже після збігу шести місяців після звільнення його з поліції.
При цьому, суд зазначає, що позовна заява та матеріали справи не містять відомостей про те, що позивачем після звільнення вчинялися дії задля своєчасного встановлення групи інвалідності для подальшого отримання спірної одноразової грошової допомоги.
Як вже було встановлено судом, довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією містить відомості про те, що первинний огляд позивача проведений 15.07.2024. Відомостей щодо вчинення позивачем інших дій, починаючи з дня звільнення позивача зі служби в поліції, задля встановлення групи інвалідності матеріали справи не містять.
Отже, фактично позивач почав вчиняти дії для визначення та встановлення групи інвалідності після спливу шестимісячного строку після звільнення зі служби в поліції.
Суд наголошує на тому, що встановлений приписами пункту 4 частини першої статті 97 Закону №580-VIII строк за характером визначеності є абсолютним, оскільки вказує на конкретний період часу (шість місяців з дня звільнення зі служби для встановлення інвалідності), з яким пов`язано виникнення в особи права на отримання одноразової грошової допомоги і після спливу такого строку право на отримання зазначеної соціальної виплати особа втрачає. 
Суд також відхиляє посилання позивача на постанову Верховного Суду від 13.12.2019 у справі №2040/6159/18 та інші наведені позивачем постанови, оскільки правовідносини у зазначених позивачем справах та у цій справі не є релевантними, так як при розгляді цієї справи не встановлено, що інвалідність позивачу була визначена поза межами шестимісячного строку з вини інших органів чи посадових осіб.
З урахуванням встановлених обставин справи суд дійшов висновку про те, що за чинного правового регулювання спірних правовідносин у відповідача були відсутні правові підстави для виплати позивачу за його заявою одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 4 частини першої статті 97 Закону №580-VIIІ з огляду на встановлення інвалідності понад шестимісячний строк з моменту звільнення, оскаржувані дії відповідача щодо відмови у призначенні виплати одноразової грошової допомоги та відповідний висновок відповідача про відмову у виплаті позивачу такої допомоги є правомірними та такими, що вчинені відповідно до вимог частини другої статті 2 КАС України.
Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд дійшов висновку про те, що відповідач вчинив оскаржувані дії та прийняв оскаржуване рішення правомірно і обґрунтовано.
Враховуючи викладене, у задоволенні позовних вимог слід відмовити.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статями 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:
В задоволенні позову відмовити. 

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП – НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ; 
відповідач: Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області, код ЄДРПОУ – 40108798, вул. Сахарова, 15, м. Івано-Франківськ ,76018.

Суддя   /підпис/ Бобров Ю.О.