Справа № 683/3387/25
2/683/179/2026 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2026 року м. Старокостянтинів 

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області в особі головуючого -судді Лугового О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу №683/3387/25, 2/683/179/2026 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

05 листопада 2025 року ТОВ «СВЕА ФІНАНС» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором №4644524 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 12.05.2024 року в розмірі 16 050 грн., яка складається з 3 000 грн. – заборгованість по тілу кредиту, 11 550 грн. – заборгованість за відсотками, 1 500 грн. – пеня, штраф, та 2 422 грн. 40 коп. судового збору. 
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказує, що 12 травня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір №4644524 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями. Відповідно до умов якого ОСОБА_1 було надано кредит в сумі 1 000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності. Кредит надається строком на 360 днів, стандартна процентна ставка становить 1,50% на день.
13 травня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено додатковий договір до договору №4644524 про надання коштів на умовах кредиту від 12.05.2024 року, шляхом обміну електронними повідомленнями. Відповідно до умов якого ОСОБА_1 було надано кредит в сумі 2 000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності. Сума кредиту, яка надається згідно з цим Додатковим договором складає: 2 000 грн.
Пунктом 1.3. Додаткової угоди, внесено зміни у п.1.2. Договору та викладено його у наступній редакції: «1.2. На умовах, встановлених Договором, Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні (далі – кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Тип кредиту – кредит. Сума кредиту (загальний розмір) складає: 3 000,00 гривень.»
ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», свої зобов`язання за Кредитним договором виконало, та надало позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на картку позичальника № НОМЕР_1 .
24.01.2025 року ТОВ «Лінеура Україна» на підставі договору факторингу №01.02-02/25 за плату відступило, а ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло право грошової вимоги до відповідача за договором №4644524 від 12.05.2024 року.
Згідно рішення від 25.03.2024 року, ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна» перейменовано на ТОВ «СВЕА ФІНАНС».
Відповідач належним чином не виконував своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, відсотків, в результаті чого станом на 05.11.2025 року утворилась заборгованість в розмірі 16 050 грн., яка складається з 3 000 грн. – заборгованість по тілу кредиту, 11 550 грн. – заборгованість за відсотками, 1 500 грн. – пеня, штраф.
Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 13 листопада 2025 року у справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Встановлено відповідачам 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України.
Відповідач своїм правом на подачу відзиву у встановлені судом строки, згідно ухвали Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 13 листопада 2025 року, не скористався.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що 12 травня 2024 року ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір №4644524 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями. 
Відповідно до п.1.2 Договору, на умовах, встановлених Договором, Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні (далі – кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Тип кредиту – кредит. Сума кредиту (загальний розмір) складає: 1 000,00 гривень. Строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів – кожні 30 днів, згідно п.1.3 Договору.
Згідно п.1.4.1 договору, сторони погодили, що стандартна процента ставка становить 1,50% за кожен день користування кредитом та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього Договору.
Пунктом 1.5. Договору, орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає: 1.5.1. за стандартною ставкою за весь строк кредитування 9 541,79% річних.
Пунктом 1.6. Договору, орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає: 1.6.1. за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 6 400,00 грн.
Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок Клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_2 (п.2.1. договору).
Сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюється згідно графіку платежів (п.4.1 договору).
Відповідач підписав вищезазначений електронний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором – 87861, цим самим погодився з умовами договору, що підтверджується п.1,1 та 10 Договору.
13 травня 2024 року ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено додатковий договір до договору №4644524 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями. 
Відповідно до п.1.2 додаткового договору, сторони за взаємною згодою домовились, що згідно з умовами цього Додаткового договору Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні (далі – кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Сума кредиту, яка надається згідно з цим Додатковим договором складає: 2 000,00 гривень.
Згідно п.1.3. вирішено внести зміни у п.1.2. Договору та викласти його у наступній редакції: «1.2. На умовах, встановлених Договором, Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні (далі – кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Тип кредиту – кредит. Сума кредиту (загальний розмір) складає: 3 000,00 гривень.»
Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів.
Сума кредиту на дату укладення цього Додаткового договору, з урахуванням платежів, здійснених Клієнтом за Договором, складає: 3 000,00 гривень. (п.1.4 додаткового договору).
Пунктом 1.5. додаткового договору, визначено, що строк кредитування та періодичність сплати процентів залишаються незмінними, відповідно до п.1.3 Договору.
За користуванням кредитом нараховуються проценти на умовах, встановлених п.1.4 Договору (п.1.6 додаткового договору).
ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання за Кредитним договором виконало, та надало позичальнику грошові кошти. Згідно із документом від надавача платіжних послуг ТОВ «ПЕЙТЕК» № 20250124-706 від 24.01.2025 року, позичальнику на його особисту банківську карту НОМЕР_1 , яку він вказав при оформленні договору, було перераховано 1 000 грн. 12.05.2024 року та згідно із документом від надавача платіжних послуг ТОВ «ПЕЙТЕК» № 20250124-708 від 24.01.2025 року, позичальнику на його особисту банківську карту НОМЕР_1 , яку він вказав при оформленні договору, було перераховано 2 000 грн. 13.05.2024 року.
Із копії розрахунку заборгованості за договором №4644524 від 12.05.2024 року судом встановлено, що ОСОБА_1 за період з 12.05.2024 року по 24.01.2025 року нараховано: загальна заборгованість – 16 050 грн., яка складається з 3 000 грн. – заборгованість по тілу кредиту, 11 550 грн. – заборгованість за відсотками, 1 500 грн. – пеня, штраф.
Згідно рішення від 25.03.2024 року, ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна» перейменовано на ТОВ «СВЕА ФІНАНС».
24 січня 2025 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було укладено договір факторингу №01.02-02/25, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) фактору, а фактор набуває права вимоги клієнта за договорами та сплачує клієнту за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим договором.
Відповідно до витягу з реєстру боржників №1 до договору факторингу №01.02-02/25 від 24.01.2025 року загальна сума заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором складала: 16 050 грн., з яких 3 000 грн. – заборгованість по тілу кредиту, 11 550 грн. – заборгованість за відсотками, 1 500 грн. – пеня, штраф, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на його користь заборгованість за договором №4644524 від 12.05.2024 року у розмірі 16 050 грн. 
ОСОБА_1 в порушення умов договору кредитні кошти не повернув.
Згідно зі статтею 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до частини 1 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За статтею 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно з частиною першою та другою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. 
Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (стаття 634 ЦК).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
За статтею 12 цього Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно абзацу другого частини другої статті 639 ЦК України, договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Частиною першою статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
У пунктах 91-93 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц викладено правовий висновок про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
В постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-16гс22) в п. 95-108, щодо нарахування процентів на підставі статті 625 ЦК України, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що регулятивні відносини між сторонами кредитного договору обмежені, зокрема, часовими межами, в яких позичальник отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг (строком кредитування та визначеними у його межах періодичними платежами). Однак якщо позичальник порушує зобов`язання з повернення кредиту, в цій частині між ним та кредитодавцем регулятивні відносини трансформуються в охоронні.
Інакше кажучи, оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.28)).
Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України).
Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.
Частиною першою ст.1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За змістом ч.1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.
За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Надані позивачем письмові докази свідчать, що 12.05.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 в електронній формі було укладено договір №4644524 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, та 13.05.2024 року ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 в електронній формі було укладено додатковий договір до договору №4644524 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за умовами яких відповідачу надано 3 000 грн. кредиту, який перераховано на платіжну картку № НОМЕР_1 , вказану відповідачем, зі сплатою відсотків, строк кредитування 360 днів, стандартна процентна ставка – 1,50 % в день. Згодом права вимоги за даним кредитним договором перейшло від ТОВ «Лінеура Україна» до ТОВ «Свеа Фінанс».
Відповідач підписав вищезазначені електронні договори шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором – 87861 та 96765, цим самим погодився з умовами кредитного договору, що підтверджується та 10 Договору, відповідно до ч.ч.6, 8 ст.11, ст.12 Закону України «Про електронну комерцію».
За змістом ч.13 ст.11 цього Закону докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 ЦПК України.
Отже, наведене свідчить, що відповідач ознайомився і погодився з умовами договору, тобто сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, а подані позивачем паперові копії електронних документів є допустимими письмовими доказами відповідно до ч.13 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію».
Доказів, які б спростували цю заборгованість за кредитним договором, відповідачем не надано.
Ураховуючи викладене, оскільки відповідач не сплатив заборгованість за кредитним договором, необхідно задовольнити позовні вимоги частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 14 550 грн., яка складається з 3 000 грн. – заборгованість по тілу кредиту, 11 550 грн. – заборгованість за відсотками.
Вирішуючи питання про стягнення з відповідача пені, (штрафу) за невиконання зобов`язань за договором, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Отже, оскільки нарахування позивачем пені, (штрафу) в сумі 1 500 грн. здійснювалось під час дії воєнного стану, таке нарахування не відповідає вимогам закону.
При виборі й застосуванні норми права до зазначених правовідносин суд враховує висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 31 липня 2024 року у справі №161/11703/22.
Щодо судових витрат пов`язаних зі сплатою судового збору.
Судовий збір слід розподілити за правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, а саме пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду з позовом ТОВ «Свеа Фінанс» сплатило судовий збір в розмірі 2 422 грн. 40 коп., що підтверджується копією платіжної інструкції №998 від 28.10.2025 року, які просило стягнути із відповідача.
Позов заявлено з ціною 16 050 грн., а підлягає стягненню в сумі 14 550 грн., що складає 90,65 % (14 550 грн. х 100 : 16 050 грн.).
Тому, з ОСОБА_1 на користь позивача слід стягнути 2 195 грн. 90 коп. судового збору (2 422 грн. 40 коп. х 90,65 %). 
Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 280-282 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов позовом товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» заборгованість за договором №4644524 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 12.05.2024 року в розмірі 14 550 грн., яка складається з 3 000 грн. – заборгованість по тілу кредиту, 11 550 грн. – заборгованість за відсотками.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» 2 195 грн. 90 коп. судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС», місцезнаходження: 04070, вул.Іллінська, 8, м.Київ, ЄДРПОУ 37616221.
Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя: