Справа № 766/16630/24
н/п 1-кп/766/1781/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 січня 2026 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у залі суду в м. Херсоні в порядку спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia) кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.05.2024 року за № 22024150000000126 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеса, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , документований паспортом громадянина України НОМЕР_1 , виданим 17.10.2016 року Новокадацьким РВ у м. Дніпропетровську ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, який на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),
захисника - адвоката ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції), 

В С Т А Н О В И В:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним. Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення.

ОСОБА_3 , являючись громадянином України, фактично проживаючи у м. Генічеськ Генічеського району Херсонської області, достеменно знаючи про факт захоплення території Херсонської області, у тому числі м. Генічеськ збройними формуваннями рф, перебуваючи у невстановленому місці, 17.05.2022 року, діючи умисно, підтримуючи воєнну агресію рф на території України, погодився на пропозицію невстановлених осіб з числа військовослужбовців та представників спецслужб рф у місті Генічеську Херсонської області та добровільно зайняв посаду так званого «временно исполняющего обязанности полицейского коменданского взвода Генического районного отдела полиции Главного управления МВД Херсонской области».
Надалі, ОСОБА_3 продовжуючи свою злочинну діяльність, бажаючи проявити себе та довести окупаційній владі свою лояльність та відданість, діючи умисно, підтримуючи воєнну агресію рф на території України, 23.06.2022 року погодився на пропозицію невстановлених осіб з числа військовослужбовців та представників спецслужб рф у місті Генічеську Херсонської області та добровільно зайняв посаду так званого «временно исполняющего обязанностии інспектора взвода патрульно-постовой службы Генического районного отдела полиции ГУ МВД Херсонской области», тобто посаду у незаконно створеному окупаційною владою правоохоронному органі на тимчасово окупованій території міста Генічеськ Херсонської області та на даний час займає посаду так званого «конвойного отделения конвоирования «Отдела Министерства внутренних дел рф «Генический» у незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території.
Суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 7 ст. 111-1 КК України, як добровільне зайняття громадянином України посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території.

II. Застосовані судом правові процедури. Спеціальне судове провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia).

З урахуванням того, що судовий розгляд здійснювався за відсутності обвинуваченого, дотримання процедур, встановлених процесуальним законом для такого розгляду, суд вважає за необхідне мотивувати окремо.
Процедура заочного судового розгляду не є деталізованою процесуальним законом, не має тривалої історії застосування у судовій практиці, а тому суд виходив із загальних засад кримінального провадження.
До загальних засад кримінального провадження, зокрема, відносяться: законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, безпосередність дослідження доказів.
При цьому зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (inabsentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у ст. 7 КПК України, з урахуванням особливостей, встановлених законом та нормами міжнародного права.
Так, змістом абз. 1 ч. 3 ст. 323 КПК України передбачено, що судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у частині другій статті 297-1 цього Кодексу, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (inabsentia), який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та/або оголошений в міжнародний розшук.
Згідно положень ч. 2 ст. 297-1 КПК України вбачається, що серед переліку злочинів, щодо яких може здійснюватися спеціальне досудове розслідування, наявне посилання на ст. 111-1 КК України, за якими, висунуто обвинувачення  ОСОБА_3 .
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 лютого 2024 року (справа № 415/2182/20) зазначено, що законодавець дозволяє розгляд справи судом за відсутності обвинуваченого (in absentia), тобто застосування процедури спеціального судового провадження на підставі ч. 3 ст. 323 КПК. Означена процедура застосовується судом за клопотанням прокурора за умови підтвердження, що обвинувачений знав або повинен був знати про розпочате кримінальне провадження.
Відповідно до ч. 1,2 ст. 135 КПК України особа викликається до суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком; здійснення виклику по телефону або телеграмою. У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.
Згідно Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 №309, тимчасово окупованою територією є вся територія Генічеського району Херсонської області. АТ «Укрпошта» не здійснює свою господарську діяльність на території України, які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), у зв`язку з чим надсилання судом судових викликів засобами поштового зв`язку на адресу проживання обвинуваченого ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , є неможливим.
У відповідності до положень ч. 8 ст. 135 КПК України, повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної ВР України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.
Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.
Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, надійшов до Херсонського міського суду Херсонської області для розгляду по суті 02.10.2024 року.
Ухвалою суду від 04.10.2024 року було призначено підготовче судове засідання.
Судом від призначення обвинувального акту до підготовчого судового засідання та до ухвалення рішення про проведення спеціального судового розгляду за відсутності обвинуваченого, було проведено судові засідання: 29.11.2024 року, 27.01.2025 року, 06.02.2025 року та 20.02.2025 року.
У газеті «Урядовий кур`єр» № 263 (7923) від 27.12.2024 року, №79 (8004) від 17.04.2025 року, яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, опубліковано оголошення із повісткою про виклик до суду обвинуваченого ОСОБА_3 у підготовчі судові засідання. Повідомлення про виклик до суду ОСОБА_3 були розміщені на офіційному веб-сайті Херсонського міського суду Херсонської області та сайті Офісу Генерального прокурора.
Згідно довідки Херсонського управління ДВБ НП від 09.09.2024 року № СЕД-28701-2024 - ОСОБА_3 , перебуває на тимчасово окупованій російською федерацією території у місті Генічеську Херсонської області де продовжує працювати в незаконному правоохоронному органі.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 20.02.2025 року задоволено клопотання прокурора про здійснення спеціального судового провадження у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_3 та ухвалою суду від 24.04.2025 року призначено судовий розгляд. 
На виконання зазначених положень процесуального закону, повідомлення про виклик обвинуваченого ОСОБА_3 до призначених судових засідань опубліковані та оприлюднені у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, а саме: у газеті «Урядовий кур`єр та на сайті Офісу Генерального прокурора. Також, повідомлення про виклик до суду ОСОБА_3 були завчасно опубліковані на офіційному веб-сайті Херсонського міського суду Херсонської області щодо всіх судових засідань, які призначались у кримінальному провадженні.
Водночас, незважаючи на наявні у матеріалах провадження докази відсутності ОСОБА_3 протягом тривалого часу на території України, яка підконтрольна законної владі, у органу досудового слідства, прокурора та суду відсутні будь-які відомості щодо адреси можливого проживання або перебування останнього за кордоном для направлення судового повідомлення про виклик в порядку ч. 7 ст. 135 КПК України.
З огляду на наявні матеріали провадження, суд не вбачає будь-яких інших можливостей, які могли б бути використані для повідомлення обвинуваченого, водночас є мотивовані підстави стверджувати, що обвинувачений був обізнаний щодо судового провадження ще на стадії проведення судом підготовчих дій.
Щодо забезпечення права обвинуваченого на захист, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 5 ст. 374 КПК України у разі ухвалення вироку за наслідками кримінального провадження, у якому здійснювалося спеціальне досудове розслідування або спеціальне судове провадження (in absentia), суд окремо обґрунтовує, чи були здійснені стороною обвинувачення всі можливі передбачені законом заходи щодо дотримання прав підозрюваного чи обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя з урахуванням встановлених законом особливостей такого провадження.
Відповідно до ч.2 ст.47 КПК України захисник зобов`язаний прибувати для участі у виконанні процесуальних дій за участю обвинуваченого. У разі неможливості прибути в призначений строк захисник зобов`язаний завчасно повідомити про таку неможливість та її причини суд, а у разі, якщо він призначений органом (установою), уповноваженим законом на надання безоплатної правової допомоги, - також і цей орган (установу).
Згідно з п. 1 ч. 1 ст.49 КПК України суд зобов`язаний забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні у випадках, якщо відповідно до вимог статті 52 цього Кодексу участь захисника є обов`язковою, а підозрюваний, обвинувачений не залучив захисника. У цьому провадженні участь захисника є обов`язковою з огляду на положення ч. 1 ст. 52 КПК України, оскільки висунуто обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину.
Разом з цим, стосовно ОСОБА_3 здійснювалось спеціальне досудове розслідування, тому відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 52 КПК України участь захисника у цьому кримінальному провадженню є обов`язковою, але з моменту прийняття відповідного процесуального рішення.
Згідно доручення Південного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги від 17.05.2024 року № 002-140001426 захисником ОСОБА_3  було призначено адвоката ОСОБА_5 .
20.05.2024 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.
24.05.2024 року в газеті «Урядовий кур`єр» № 106 (7766), яка являється засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, опубліковано оголошення про повідомлення про підозру ОСОБА_3 із повістками про виклик останнього до слідчого СВ УСБУ в Миколаївській області на 27.05.2024 року, 28.05.2024 року та 29.05.2024 року на 10:00 год., для вручення письмового повідомлення про підозру та допиту у процесуальному статусі підозрюваного.
Крім того, вказане повідомлення про підозру та повістки про виклик розміщені на веб-сайті Офісу Генерального прокурора у рубриці «Повістки про виклик та відомості про здійснення спеціального досудового розслідування».
Постановою старшого слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ в Херсонській області від 30.05.2024 року ОСОБА_3 оголошено у розшук.
Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 12.09.2024 року надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування (inabsentia) у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 22024150000000126 від 30.05.2024 року стосовно підозрюваного ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України. 
Під час підготовчого судового засідання та проведення подальшого спеціального судового провадження даного кримінального провадження, судом у повному обсязі було забезпечено участь захисника в захисті інтересів обвинуваченого.
На виконання вимог ч. 2 ст. 297-5 КПК України копії процесуальних документів направлялись захиснику, який крім того був обізнаний з матеріалами кримінального провадження. Будь-які клопотання від підозрюваного на стадії досудового розслідування та обвинуваченого на стадії судового розгляду на адресу суду не надходили.
Враховуючи наведене та з урахуванням здійснення у даному кримінальному провадженні спеціального досудового розслідування і спеціального судового провадження, суд вважає, що стороною обвинувачення було дотримано всіх можливих передбачених КПК заходів та способів повідомлення ОСОБА_3 , щоб забезпечити останньому можливість безпосередньо та через призначеного захисника реалізовувати права підозрюваного на стадії досудового розслідування та обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя.
Суд констатує, що всі передбачені КПК України умови для проведення судового розгляду за спеціальною процедурою «in absentia виконані та дотримані у повному обсязі.

III. Позиція сторін та інших учасників судового провадження.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні вказав на доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, та просив призначити відповідне покарання в межах санкцій вказаної статті у виді позбавлення волі на строк 15 років з позбавленням права обіймати певні посади та займатися певною діяльністю на строк 15 років та з конфіскацією всього належного йому майна.
У судовому засіданні допит обвинуваченого ОСОБА_3 не здійснювався, через проведення судового розгляду в порядку спеціального судового провадження на підставі ч.3 ст. 323 КПК України (in absentia).
Захисник ОСОБА_5 , здійснюючи активний та розумний захист у кримінальному провадженні прав та законних інтересів обвинуваченого, усіма незабороненими законом способами, у своїй промові під час судових дебатів, не оспорюючи факт доведеності винуватості ОСОБА_3 , у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч. 7 ст. 111-1 КК України, просив при ухваленні вироку та визначенні міри покарання врахувати досліджені судом докази, обставини вчинення кримінального правопорушення та визначити підзахисному покарання у мінімальному розмірі.

IV. Докази, досліджені судом на підтвердження вини та обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину за ч. 7 ст. 111-1 КК України, за вказаних вище обставин, підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, які узгоджуються між собою і не викликають жодних сумнівів у своїй належності, достовірності та допустимості, а саме:
- протоколом огляду від 17.08.2023 року, з доданим DVD-R диском до нього, об`єктом огляду якого є матеріали кримінального провадження №22023000000000479 від 17.08.2023 року, зокрема протокол обшуку від 25.11.2022 року проведений за адресою: АДРЕСА_2 , дозвіл на проведення якого надано ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30.11.2022 року, під час якого ОСОБА_6 добровільно видано флеш-носій «Kingston 8 ГБ», на якому містяться відомості щодо діяльності за напрямком кадрового забезпечення так званого «Главного управления министерства внутренних дел Херсонской области» (накази по особовому складу, списки особового складу з паспортними даними, номерами телефонів, посад, ІПН, штатний розпис, біографічні довідки тощо);
- протоколом огляду від 21.08.2023 року, відповідно до якого оглянуто DVD-R диск, який є додатком до протоколу огляду від 17.08.2023 року кримінального провадження №22023000000000479 від 17.08.2023 з інформацією, вилученою під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , та виявлено файл із назвою: «Витяг із наказу № 1-Г лс від 17.05.2022», який містить документ, складений російською мовою - «ПРИКАЗ по личному составу 17.05.2022 № 1-Г лс», підписантом якого є «Начальник генерал-майор полиции ОСОБА_7 » наступного змісту (мовою оригіналу): «В целях нормализации и стабилизации криминогенной обстановки, обеспечения законности и правопорядка на территории Херсонской области НАЗНАЧИТЬ ОСОБА_8 на должность временно исполняющего обязанности полицейского коменданского взвода Генического районного отдела полиции Главного управления МВД Херсонской области с 17.05.2022. Основание: заявление ОСОБА_3 от 13.05.2022».
Крім того, виявлено файл із назвою: «Витяг із наказу № 11 - лс від 23.06.2022», який містить документ, складений російською мовою - «ПРИКАЗ по личному составу 23.06.2022 № 11/ лс», підписантом якого є «Начальник генерал-майор полиции ОСОБА_7 » наступного змісту (мовою оригіналу): «В целях нормализации и стабилизации криминогенной обстановки, обеспечения законности и правопорядка на территории Херсонской области НАЗНАЧИТЬ ОСОБА_8 на должность временно исполняющего обязанности інспектора взвода патрульно-постовой службы Генического районного отдела полиции ГУ МВД Херсонской области с 23.06.2022, уволив с должности временно исполняющего обязанности полицейского коменданского взвода Генического районного отдела полиции Главного управления МВД Херсонской области. Основание: заявление ОСОБА_3 от 20.06.2022»;
- протоколом огляду офіційного російського сайту ЕГРЮЛ - «Единый Государственный реестр юридических лиц» в мережі Інтернет від 07.11.2023 року, в ході якого була виявлена інформація про реєстрацію так званого «Главного управления министерства внутренних дел российской федерации по Херсонской области;
- копією документу, складеного російською мовою: «Выписка из Единого государственного реестра юридических лиц от 07.11.2023 №ЮЭ9965-23-154890658», який містить відомості щодо реєстрації юридичної особи «Главное управление Министерства внутренних дел Херсонской области» із зазначенням адреси місця знаходження юридичної особи Херсонська область, м.о. «Генический», с. Генічеська Гірка, вул. Полинна, буд. 23; 
- копією документу, складеного російською мовою: «Выписка из Единого государственного реестра юридических лиц от 14.11.2023 №ЮЭ9965-23-158587142», який містить відомості щодо реєстрації юридичної особи - так званий «Отдел Министерства внутренних дел российской федерации «Генический», із зазначенням адреси місця знаходження юридичної особи Херсонська область, м.о. «Генический», м. Генічеськ, пр.-кт Миру, буд. 42, чим підтверджується факт незаконного утворення, реєстрації та функціонування незаконного правоохоронного органу, створеного на тимчасово окупованій території Херсонської області, в якому ОСОБА_3 зайняв посаду;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.09.2022 року за участі свідка ОСОБА_9 , під час якого свідок за сукупністю ознак зовнішності: віку, форми обличчя, світлого короткого волосся, високого лобу, впізнав під фотозображенням № 3 Карліна, який зайняв посаду та працює у незаконному правоохоронному органі поліції в м. Генічеськ;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.03.2023 року за участі свідка ОСОБА_10 , під час якого свідок за сукупністю ознак зовнішності: віку, зачіски, світлого волосся, високого лобу, впізнав під фотозображенням № 3 ОСОБА_3 , як громадянина, який працює на посаді інспектора ДАІ в незаконному правоохоронному органі «інспектор взвода патрульно-постовой службы Генического РОП ГУ МВД»;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.03.2023 року за участі свідка  ОСОБА_11 , під час якого свідок за сукупністю ознак зовнішності: віку, зачіски, світлого волосся, високого лобу, впізнав під фотозображенням № 3 ОСОБА_3 , як громадянина, який працює на посаді інспектора ДАІ в незаконному правоохоронному органі «інспектор взвода патрульно-постовой службы Генического РОП ГУ МВД»;
Також вина обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджуюся показами свідка сторони обвинувачення, допитаного в ході судового засідання.
Так, допитаний в судовому засіданні свідок  ОСОБА_11 показав, що знає ОСОБА_3 як мешканця м.Генічеськ. В період окупації, наприкінці літа - початку осені 2022 року, більш точного часу свідок не пам`ятає, він їхав на власному автомобілі по вул. Гоголя в м. Генічеську з включеними габаритами, його зупинили ОСОБА_3 разом із ОСОБА_12 , якого свідок також знає як мешканця м. Генічеськ та представились як співробітники патрульно-постової служби та зробили зауваження, що він рухається з не включеними фарами. Свідок зауважив останнім, що в межах населеного пункту можна рухатися із ввімкнутими габаритами, на що отримав відповідь "... що ми вже в росії та потрібно включити фари" і з приводу данного порушення відносно свідка буде складено протокол, після чого останній попросив їх представитись. Безпосередньо ОСОБА_3 , пред`явив свідку посвідчення поліцейського зразка рф, в якому було зазначено патрульно постова служба, був герб рф з орлами та фото ОСОБА_3 . При цьому,ОСОБА_13 та ОСОБА_14 були одягнуті в чорний формений одяг з жовтими світловідбиваючими жилетами з написами на спині «МВД росії», біля них був автомобіль, з символікою рф, гербом та написом «МВД росії» та «поліція».

V. Оцінка доказів. Мотиви суду щодо висунутого обвинувачення.

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.
Окрім цього, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у п. 65 справи «Коробов проти України» (заява № 39598/03, остаточне рішення від 21.10.2011 року) зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірланд проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), n. 161, заява № 25). Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
У судовому засіданні були досліджені документи, які сталі підставою для реєстрації кримінального провадження.
Одночасно слід зазначити, що суд не покладає в обґрунтування даного вироку в якості доказів вини ОСОБА_3 , у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, матеріали та процесуальні документи, що надані стороною обвинувачення, оскільки за своїм змістом вказані документи не містять ознак доказів, що мають значення для вирішення кримінального провадження, а лише засвідчують відповідність окремих проведених слідчих та процесуальних дій вимогам закону та належними процесуальними особами, а також характеризують особу обвинуваченого.
Аналізуючи вище перелічені докази в їх сукупності, провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, а також в сукупності з показаннями свідків, суд приходить до висновку, що вказані докази належні, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження.
Допитаний у судовому засіданні свідок надавав свої показання добровільно, без будь-якого стороннього примусу, будучи приведеним судом до присяги та попередженим про можливі негативні наслідки в разі надання неправдивих показань.
Крім того, у судовому засіданні встановлено, що неприязних відносин, між свідком сторони обвинувачення та обвинуваченим ОСОБА_3 не було, що свідчить про відсутність у свідка будь-яких підстав для спотворення вказаних ним подій, шляхом надання неправдивих показань. 
За викладених підстав суд дійшов до висновку, що стороною обвинувачення надано достатньо доказів винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 , у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України в об`ємі пред`явленого обвинувачення, надані докази суд визначає допустимими доказами, оскільки вони отримані у порядку, встановленому діючим КПК України, будь-яких порушень вимог діючого законодавства під час руху кримінального провадження не встановлено.
Під час судового слідства не встановлено обставин, на підтвердження того, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 вчинено під фізичним чи психологічним примусом.
Аналізуючи, чи наявна у діях обвинуваченого ОСОБА_15 ознака добровільності, суд враховує постанову Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 31.01.2024 у справі №638/5446/22, провадження №51-4092км23, відповідно до якої зазначено, що в кримінальному праві добровільним вважається діяння, яке вчинено при можливості вибрати декілька варіантів поведінки, з урахуванням сукупності обставин, які можуть виключати кримінальну протиправність за приписами статей 39, 40 КК України.
Зміст досліджених судом доказів, а також показів свідка, допитаного в судовому засіданні, дає підстави стверджувати, що обвинувачений ОСОБА_3 , будучи громадянином України, з власної ініціативи, перебуваючи на тимчасового окупованій території України за місцем свого проживання у м. Генічеську Херсонської області, зайняв посаду у незаконно створеному правоохоронному органі - добровільно, що обумовлено його позитивним ставленням до окупаційної влади, при цьому ОСОБА_3 мав вибір та можливість відмовитись від дій, які є кримінально-караними. 
За викладених обставин, розглянувши кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, суд, оцінивши сукупність зібраних доказів, які є належними та допустимими, узгоджуються між собою, ставити їх під сумнів підстав немає та доводять факт вчинення обвинуваченим протиправних дій, а також за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до висновку, що вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та кваліфікація її дій за ч. 7 ст. 111-1 КК України, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і доведена поза розумним сумнівом у повному обсязі.

VІ. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання

Обставини, які відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання, судом не встановлені.
Обставинами, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання, суд враховує вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

VІІ. Мотиви призначення покарання

Згідно зі ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, які вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. 
Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення.
Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він є громадянином України, має зареєстроване місце проживання, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий та вперше притягається до кримінальної відповідальності.
При обранні виду та розміру покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст.12 КК України відноситься до особливо тяжкого злочину, сукупність усіх характеризуючих обвинуваченого даних, характер, ступінь його суспільної небезпеки.
Враховуючи підвищену суспільну небезпеку вчиненого обвинуваченим злочину в тому числі проти основ національної безпеки України в умовах воєнного стану, яка посягає на захист життєво важливих інтересів громадян, суспільства та держави, на її суверенітет, територіальну цілісність, недоторканість та обороноздатність, а також на суспільні відносини, які забезпечують саме існування України як суверенної, незалежної, демократичної і правової держави та дані про особу винного, відсутність обставин, що пом`якшують та наявність обставин, що обтяжують покарання, суд дійшов висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливо лише в умовах ізоляції його від суспільства. 
Позбавлення права обіймати певні посади та займатися певною діяльністю є обов`язковими додатковими покараннями, передбаченими санкцією ч.7 ст.111-1 КК України.
Відповідно до ст. 59 КК України конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу. 
Санкцією частини 7 статті 111-1 КК України передбачено застосування додаткового покарання у вигляді конфіскації майна.
Як встановлено судом ОСОБА_3 займав посаду у незаконному правоохоронному органах, створеному на тимчасово окупованій території, за що отримував оплату. Тобто, у його діях,серед іншого, присутній корисливий мотив, що є підставою для застосування до ОСОБА_3 додаткового, передбаченого санкцією ч.7 ст.111-1 КК України покарання, у вигляді конфіскації належного обвинуваченому майна.
Конкретні обставини кримінального провадження та наведені дані про особу обвинуваченого, дають підстави для призначення ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком у межах санкції встановленої ч. 7 ст. 111-1 КК України, з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах, а також органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, займатися правоохоронною діяльністю та діяльністю, пов`язаною з наданням публічних послуг та з конфіскацією всього належного йому майна, й водночас указує на неможливість досягнення мети покарання шляхом застосування більш м`якого, оскільки є винятково високий ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину й особи винного.
Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані.

VІІ. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 12.09.2024 року відносно ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який до набрання вироком законної сили, суд вважає за доцільне залишити без змін.
Заходи забезпечення кримінального провадження у види арешту майна не застосовувались.
Кримінальним правопорушенням матеріальну шкоду не завдано, цивільний позов не заявлено. 
Речові докази та процесуальні витрати на залучення експертів під час досудового розслідування у даному кримінальному проваджені відсутні.
Керуючись ст. ст.124, 369-371, 373-374, 381-382 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 13 (тринадцять) років з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах, а також органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, займатися правоохоронною діяльністю та діяльністю, пов`язаною з наданням публічних послуг на строк 14 (чотирнадцять) років та з конфіскацією всього належного йому майна.
Запобіжний захід  ОСОБА_3 у виді тримання під вартою, застосований ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 12.09.2024 року, до набрання вироком законної сили - залишити без змін.
Початок строку відбуття покарання у виді позбавлення волі  ОСОБА_3 рахувати з моменту його фактичного затримання у порядку виконання вироку.
Строк додаткового покарання у вигляді позбавлення права обіймати посади в правоохоронних органах, а також органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, займатися правоохоронною діяльністю та діяльністю, пов`язаною з наданням публічних послуг, рахувати з моменту відбуття ОСОБА_3 основного покарання у виді позбавлення волі.
На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області. 
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження протягом строку апеляційного оскарження мають право заявити клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та захиснику обвинуваченого, якому вручались всі процесуальні рішення у цьому провадженні на підставі ч. 2 ст. 297-5 КПК України, та з урахуванням положень ч. 4 ст. 46 КПК України про те, що захисник користується процесуальними правами обвинуваченого, захист якого він здійснює.
Повідомлення про ухвалений вирок опублікувати на офіційному веб-сайті суду, в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Суддя ОСОБА_1