ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"28" січня 2026 р. Справа №910/2206/24
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Сітайло Л.Г.
суддів: Шапрана В.В. 
Буравльова С.І. 

секретар судового засідання - Ярітенко О.В.
представники учасників справи:
від позивача: Ракітін С.П.
від відповідача: Бабченко Ю.Ю.
від третьої особи: Ракітін С.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Антимонопольного комітету України
на рішення Господарського суду міста Києва від 13.08.2025 (повний текст складено 22.08.2025)
у справі №910/2206/24 (суддя Пукшин Л.Г.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Міськбудінвест"
до Антимонопольного комітету України
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Газова будівельна компанія"
про визнання недійними та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рух справи в суді першої інстанції
Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Міськбудінвест" (далі - ТОВ "БК "Міськбудінвест") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Антимонопольного комітету України (далі - АМК, Комітет) про визнання недійсним рішення Тимчасової адміністративної колегії АМК від 19.12.2023 №78-р/тк "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції України та накладення штрафу" (далі - рішення АМК).
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на те, що спірне рішення є незаконним та необґрунтованим внаслідок неповного з`ясування та доведення обставин, які мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні, обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.02.2024 відкрито провадження у справі №910/2206/24 та вирішено здійснювати її розгляд в порядку загального позовного провадження. Крім того, цією ухвалою залучено до участі у розгляді справи як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Газова будівельна компанія" (далі - ТОВ "Газова будівельна компанія").

Короткий зміст судових рішень та мотиви їх ухвалення
Рішенням Господарський суд міста Києва від 19.09.2024 у справі №910/2206/24, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 04.12.2024, у задоволенні позову відмовлено.
Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд виходив з того, що АМК при розгляді справи №38/41-р-02-05-17, дотримуючись вимог Закону України "Про захист економічної конкуренції", Правил розгляду справ, затверджених розпорядженням АМК від 19.04.1994 №5, всебічно, повно і об`єктивно розглянув обставини справи, дослідив подані документи, належним чином проаналізував відносини сторін у справі та дійшов висновку, що відповідач у повному обсязі з`ясував та довів належними доказами обставини, що мають значення для справи, а спірне рішення АМК прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Апеляційний господарський суд з такими висновками суду першої інстанції погодився та вказав, що встановлені АМК в антимонопольній справі обставини у своїй сукупності свідчать про те, що учасники торгів здійснювали підготовку до участі в торгах та координували свої дії. Доводи апеляційної скарги позивача щодо розслідування, збирання та аналізу доказів неналежним органом з огляду на положення Закону України "Про Антимонопольний комітет України", норми Закону України "Про захист економічної конкуренції" та Тимчасових правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, затверджених, згідно з розпорядженням АМК від 19.04.1994 №5 відхилив, вказавши що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що службовці відділу досліджень і розслідувань Північного міжобласного територіального відділення АМК були уповноважені на збір доказів у спосіб та на підставі розпорядження Тимчасової адміністративної колегії АМК за підписом голови відділення. Стосовно доводів позивача про відсутність у матеріалах антимонопольної справи №38/41-р-02-05-17 доказів отримання ним повідомлення АМК від 13.12.2023 про розгляд справи та засідання Тимчасової адміністративної колегії АМК суд вказав, що для встановлення інформації щодо фактичного перебування направлених листів Комітет керується строками та нормативами, що визначені згідно з наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 №958 "Про затвердження Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень" (далі - Нормативи). Апеляційний суд встановив, що Комітет 13.12.2023 направив на адресу позивача лист з повідомленням про засідання Комітету та розгляд антимонопольної справи відповідно до Правил, що свідчить про дотримання відповідачем вимог Правил розгляду справ щодо повідомлення позивача про розгляд антимонопольної справи. Стосовно доводів позивача про порушення АМК строку розгляду справи апеляційний господарський суд вказав, що місцевий господарський суд обґрунтовано зазначив, що ані Закон, ані Правила розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції не встановлюють строків тривалості розслідування з моменту його початку, вчинення службовцями Комітету/Відділення тих чи інших дій зі збору та аналізу доказів у справ і до винесення Комітетом відповідного рішення. Отже, відповідач розглянув антимонопольну справу №38/41-р-02-05-17 в межах та відповідно до процесуальних засад діяльності органів АМК, а позивач не довів, як саме тривалість розслідування в антимонопольній справі, з моменту його початку до винесення відповідного рішення АМК вплинула на права, обов`язки та інтереси позивача, обмежила його права у здійсненні ним господарської діяльності, враховуючи що безпосередньо розгляд антимонопольної справи не обмежує позивача в подальшій участі у торгах.
Постановою Верховного Суду від 20.02.2025 у справі №910/2206/24 рішення Господарського суду міста Києва від 19.09.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.12.2024 скасовано, а справу №910/2206/24 передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.
Передаючи справу на новий розгляд, Верховний Суд вказав на те, що суди попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях не дослідили та не оцінили наявності/відсутності об`єктивних та поважних причин з якими закон пов`язує тривалість розгляду справ органами АМК (понад 6 років), що суперечить принципу правової визначеності, зокрема, які дії вчиняли органи АМК (їх достатність та необхідність з метою дотримання вимог статті 42 Закону) протягом всього періоду розгляду антимонопольної справи, з моменту винесення розпорядження Відділенням АМК від 22.08.2017 щодо початку розгляду антимонопольної справи №38/41-р-02-05-17 відносно позивача та третьої особи, направлення Відділенням АМК листів та вимог, зокрема й до позивача, та винесення остаточного рішення.
Крім того, не дослідили та не оцінили складність справи, поведінку сторін (відповідачів антимонопольної справи), дії/бездіяльність відповідних державних органів (органів АМК), тривалість розгляду антимонопольної справи.
Не встановили як саме розслідування в антимонопольній справі у такий тривалий строк (майже понад шість років) та прийняття рішення про накладення штрафу на позивача вплинуло на права позивача, у тому числі майнові. Натомість суди обмежилися посиланням на недоведеність позивачем, як саме тривале розслідування в антимонопольній справі з моменту його початку і до винесення спірного Рішення АМК вплинуло на права, обов`язки та інтереси позивача, чи обмежило його права у здійсненні ним господарської діяльності, та вказали на можливість позивача здійснювати подальшу участь у торгах.
У вказаній постанові Верховний Суд вказав, що під час нового розгляду суду слід надати належну правову кваліфікацію спірним правовідносинам, перевірити доводи та докази, а також вагомі (визначальні) аргументи сторін у справі, дати їм належну правову оцінку, зокрема, у повній мірі дослідити:
- питання наявності/відсутності об`єктивних і поважних причин, що пов`язані безпосередньо з розглядом справи органом АМК, зокрема, складність справи, поведінка сторін (відповідачів антимонопольної справи), дії/бездіяльність відповідних державних органів, у тому числі й органів АМК, зокрема щодо обґрунтованості розгляду антимонопольної справи у розумний строк;
- питання чи вплинуло розслідування антимонопольної справи у такий строк та прийняття рішення АМК після 6 років з початку розслідування на права ТОВ "БК "Міськбудінвест", у тому числі, майнові;
- оцінити доводи, у тому числі, в контексті реалізації позивачем права на ефективний захист у межах антимонопольної справи з урахуванням того, чи не було надмірним тягарем для позивача реалізація такого права у такий строк (понад 6 років) і залежно від встановленого вирішити спір відповідно до вимог закону.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.08.2025 у справі №910/2206/24 позов задоволено частково.
Визнано недійсним рішення Тимчасової адміністративної колегії АМК від 19.12.2023 №78-р/тк "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" в частині, що стосується ТОВ "БК "Міськбудінвест".
Стягнуто з АМК на користь ТОВ "БК "Міськбудінвест" судовий збір у розмірі 3 028,00 грн. В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено.
Ухвалюючи вказане рішення, місцевий господарський суд дійшов висновку, що за встановлених обставин, зокрема, не доведення відповідачем наявності об`єктивних та поважних причин для такого тривалого розгляду антимонопольної справи, загальна тривалість розгляду антимонопольної справи майже понад 6 років не відповідає принципу верховенства права, як одному з основних принципів демократичного суспільства. Позивачем доведено наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, а саме визнання недійсним рішення Тимчасової адміністративної колегії АМК від 19.12.2023 №78-р/тк "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" в частині, що стосується ТОВ "БК "Міськбудінвест". 

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, АМК звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 13.08.2025 у справі №910/2206/24 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування вимог та доводів апеляційної скарги АМК посилається на те, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини у справі №910/2206/24, що є порушенням норм Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), що призвело до ухвалення неповного та необґрунтованого рішення.
Також, скаржник посилався на не дослідження місцевим господарським судом впливу розслідування антимонопольної справи та прийняття рішення АМК на права ТОВ "БК "Міськбудінвест", у тому числі, майнові.
Крім того, на переконання апелянта, судом першої інстанції не виконано вказівок Верховного Суду.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.09.2025 апеляційну скаргу АМК у справі №910/2206/24 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сітайло Л.Г., судді: Шапран В.В., Буравльов С.І.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.09.2025 апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк на усунення її недоліків.
02.10.2025 до Північного апеляційного господарського суду надійшла заява скаржника про усунення недоліків апеляційної скарги.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.10.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АМК на рішення Господарського суду міста Києва від 13.08.2025 у справі №910/2206/24. Розгляд апеляційної скарги призначено на 12.11.2025. Витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/2206/24. Сторонам встановлено строк на подання відзиву, заяв, пояснень, клопотань, заперечень до 23.10.2025.
13.10.2025 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/2206/24.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.10.2025 заяву ТОВ "БК "Міськбудінвест" про відвід суддів Сітайло Л.Г та Шапрана В.В. від розгляду справи №910/2206/24 визнано необґрунтованою. Справу №910/2206/24 передано для визначення складу суду, в порядку частини 1 статті 32, частини 3 статті 39 ГПК України, для розгляду відводу.
Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.10.2025 заяву ТОВ "БК "Міськбудінвест" про відвід суддів Північного апеляційного господарського суду Сітайло Л.Г. та Шапрана В.В. від розгляду справи №910/2206/24 передано на розгляд колегії суддів у складі: Майданевича А.Г. (головуючого судді), суддів: Ткаченка Б.О., Коротун О.М.
У зв`язку з перебуванням судді Коротун О.М. у відпустці, розпорядженням Північного апеляційного господарського суду від 30.10.2025 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.
Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.10.2025 визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Майданевич А.Г., судді: Гаврилюк О.М., Ткаченко Б.О.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.10.2025 відмовлено у задоволенні заяви ТОВ "БК "Міськбудінвест" про відвід суддів Сітайло Л.Г. та Шапрана В.В. від розгляду справи №910/2206/24.
У судових засіданнях 12.11.2025 та 10.12.2025 оголошувались перерви до 10.12.2025 та 28.01.2026 відповідно.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу
21.10.2025, через систему "Електронний суд", позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить суд апеляційну скаргу АМК залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 13.08.2025 у справі №910/2206/24- без змін.
Так, у відзиві позивач зазначає, що у цій справі строки розслідування перевищили строки давності притягнення до відповідальності, у зв`язку з чим оспорюване рішення АМК не може вважатись законним та підлягає визнанню недійсним. Реорганізація територіальних відділень АМК не може бути визнана об`єктивним чинником, що міг вплинути на тривалість розслідування. Труднощі в організації своєчасного виконання обов`язків працівників юридичної особи не є об`єктивними та непереборними обставинами, які перешкоджають вчиненню дії у строк, встановлений законом. Враховуючи, що скаржником не доведено наявність об`єктивних перешкод для прийняття рішення у справі протягом строків, визначених статтею 42 Закону України "Про захист економічної конкуренції", а також беручи до уваги, що заявником не було долучено жодних доказів на підтвердження таких обставин, можна дійти висновку, що об`єктивних перешкод завершити розслідування та прийняти рішення у справі протягом 2019-2022 років у відповідача не існувало.

Узагальнені доводи, заперечення та пояснення учасників справи
06.11.2025, через систему "Електронний суд", позивачем подані додаткові письмові пояснення по суті спору.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання
У судове засідання 28.01.2026 з`явились представники сторін та третьої особи.
Представник відповідача у судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав з викладених у ній підстав та просив її задовольнити. Рішення Господарського суду міста Києва від 13.08.2025 у справі №910/2206/24 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову відмовити.
Представник позивача та третьої особи у судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просив суд апеляційної інстанції відмовити у її задоволенні, а рішення Господарського суду міста Києва від 13.08.2025 у справі №910/2206/24 залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
Як вбачається з матеріалів справи №38/41-р-02-05-17, що була на розгляді тимчасової адміністративної колегії АМК, ТОВ "Газова будівельна компанія" та ТОВ "БК "Міськбудінвест" 13.02.2017 подали тендерні пропозиції для участі в торгах на закупівлю за предметом: "ДСТУ Б.Д.1.1-1:2013 (45300000-0 Будівельно-монтажні роботи (Будівельні роботи з реконструкції системи вентиляції та кондиціювання будівлі адміністративно-технічного корпусу)", проведених Державним підприємством "Український державний центр радіочастот" (замовник) за допомогою електронної системи "Prozorrо", ідентифікатор закупівлі в системі UA-2017-01-27-002568-b (далі - торги).
Відповідно до розпорядження від 22.08.2017 №41-р Тимчасова адміністративна колегія Київського обласного територіального відділення АМК розпочала розгляд справи №38/41-р-02-05-17 за ознаками вчинення ТОВ "БК "Міськбудінвест" та ТОВ "Газова будівельна компанія" порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини 2 статті 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, що стосуються спотворення результатів торгів, про що 22.08.2017 у листах №02-05/2818 та №02-05/2819 повідомила ТОВ "Газова будівельна компанія" та ТОВ "БК "Міськбудінвест" й надіслала копії розпорядження.
Згідно з розпорядженням АМК від 28.11.2019 №23-рп "Про реорганізацію територіальних відділень Антимонопольного комітету України" найменування адміністративної колегії Київського обласного територіального відділення АМК з 02.06.2020 змінено на Північне міжобласне територіальне відділення АМК (далі - Відділення, Комітет).
25.07.2023 АМК у листі №60-02/3220 направив ТОВ "БК "Міськбудінвест" витяг з подання про попередні висновки в антимонопольній справі №38/41-р-02-05-17 від 25.07.2023 №60-03/164п. Вказаний лист вручений позивачу 01.08.2023. ТОВ "БК "Міськбудінвест" 07.08.2023 надало до АМК заперечення на вказане подання.
Також, 25.07.2023 АМК направив лист №60-02/3219 з означеним поданням ТОВ "Газова будівельна компанія". Вказаний лист третій особі вручено 08.08.2023, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення №0303515119240. Письмових зауважень або заперечень ТОВ "Газова будівельна компанія" до АМК не направляло, натомість його представник під час засідання Тимчасової адміністративної колегії АМК надав усні заперечення.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідачами в антимонопольній справі є ТОВ "Газова будівельна компанія" та ТОВ "БК "Міськбудінвест", що є суб`єктами господарювання, в розумінні статті 1 Закону України "Про захист економічної конкуренції".
Державне підприємство "Український державний центр радіочастот" провело торги із закупівлі: "ДСТУ Б.Д.1.1-1:2013 (45300000-0 Будівельно-монтажні роботи (Будівельні роботи з реконструкції системи вентиляції та кондиціювання будівлі адміністративно-технічного корпусу)", ідентифікатор закупівлі в системі "Prozorro" UA-2017-01-27-002568-b. Очікувана вартість закупівлі - 4 469 900,00 грн з ПДВ.
Згідно з умовами тендерної документації замовника кінцевий строк подання тендерних пропозицій встановлено до 17:30 год 13.02.2017, а оцінка тендерних пропозицій здійснюється на основі єдиного критерію "ціни" тендерної пропозиції.
Як вбачається з даних форми реєстру отриманих тендерних пропозицій, для участі в Торгах свої тендерні пропозиції надали такі суб`єкти господарювання: ТОВ "БК "Міськбудінвест" - 13.02.2017 о 15:23 год; ТОВ "Газова будівельна компанія" - 13.02.2017 о 16:23 год.
Таким чином, позивач і третя особа подали свої тендерні пропозиції для участі в Торгах в один день з незначною різницею у часі.
Проведення Торгів (електронного аукціону) розпочалося 14.02.2017 о 15:16 год, та завершилося 14.02.2017 о 15:38 год.
За результатами проведення електронного аукціону учасники Торгів запропонували такі ціни на будівельні роботи:
- ТОВ "БК "Міськбудінвест", початкова ціна - 4 430 304,45 грн, кінцева - 3 815 000,00 грн, відсоток зниження ціни - 13,89%;
- ТОВ "Газова будівельна компанія", початкова ціна - 4 469 834,34 грн, кінцева - 3 840 000,00 грн, відсоток зниження ціни - 14,09%.
Отже, найбільш економічно вигідною пропозицією визнано тендерну пропозицію ТОВ "БК "Міськбудінвест".
Відповідно до умов тендерної документації учасники зобов`язані завантажити свої пропозиції, документи, що підтверджують інформацію учасників про їхню відповідність кваліфікаційним критеріям та вимогам, що встановлені у статті 17 Закону України "Про публічні закупівлі".
Проте, як вбачається з протоколу засідання тендерного комітету замовника від 21.02.2017 №65, згідно з абзацом 3 пункту 2 частини 1 статті 30, пунктом 4 частини 1 статті 30 Закону України "Про публічні закупівлі" тендерний комітет відхилив тендерну пропозицію ТОВ "БК "Міськбудінвест" через невідповідність умовам тендерної документації й ненадання документів, що підтверджують відсутність підстав, передбачених у статті 17 Закону України "Про публічні закупівлі".
У зв`язку з наведеним тендерний комітет прийняв рішення розглянути наступну тендерну пропозицію з переліку учасників, що вважається найбільш економічно вигідною, - пропозицію ТОВ "Газова будівельна компанія".
Згідно з протоколом засідання від 24.02.2017 №68 тендерний комітет замовника тендерну пропозицію ТОВ "Газова будівельна компанія" відхилив через невідповідність умовам тендерної документації, кваліфікаційному критерію, встановленому, відповідно до статті 16 Закону України "Про публічні закупівлі".
Замовник, розглянувши вказані тендерні пропозиції ТОВ "БК "Міськбудінвест" та ТОВ "Газова будівельна компанія", відповідно до вимог Закону України "Про публічні закупівлі", відмінив Торги у зв`язку з відхиленням всіх тендерних пропозицій.
АМК в оскаржуваному рішенні, аналізуючи інформацію та матеріали, отримані під час розгляду справи №38/41-р-02-05-17, дійшов висновку, що ТОВ "БК "Міськбудінвест" та ТОВ "Газова будівельна компанія" узгоджували свої дії під час підготовки та участі у торгах.
Доводи Комітету щодо наявності у діях позивача та іншого учасника торгів антиконкурентних узгоджених дій ґрунтуються на:
1) пов`язаності між учасниками торгів (ТОВ "Газова будівельна компанія" та ТОВ "Енвіл" є пов`язаними відносинами контролю юридичними особами в розумінні норм Закону через особу, яка була директором ТОВ "Газова будівельна компанія" та одночасно одним з засновників ТОВ "Енвіл"; пов`язаність ТОВ "БК "Міськбудінвест", ТОВ "Газова будівельна компанія" та ТОВ "Енвіл" наведена у схемі 1 оскаржуваного рішення АМК);
2) спільному фактичному місцезнаходженні (протягом другого півріччя 2016 року та першого півріччя 2017 року, а також під час спільної участі у торгах, ТОВ "БК "Міськбудінвест" та ТОВ "Газова будівельна компанія", що зареєстровані за різними адресами, фактично знаходилися та здійснювали свою господарську діяльність у приміщенні за адресою: м. Київ, вул. Семена Скляренка, 17, що орендували у ТОВ "Енвіл");
3) використанні учасниками торгів спільних засобів зв`язку (під час здійснення господарської діяльності ТОВ "Газова будівельна компанія" та ТОВ "БК "Міськбудінвест" використовували номери телефонів, наданих оператором телекомунікацій ПрАТ "Фарлеп-Інвест" у користування ТОВ "Енвіл", яке АМК визнав таким, що пов`язане з відповідачами в антимонопольній справі, підключеними за адресою, яку не зазначили учасники торгів, проте використовували під час здійснення господарської діяльності);
4) використанні суб`єктами господарювання однакової ІР-адреси (АМК встановив, що для дистанційного керування рахунками за період з 01.07.2016 до 30.06.2017, а також в день оголошення торгів (27.01.2017), подання учасниками торгів власних тендерних пропозицій для участі в торгах (13.02.2017); входу в аукціон під час участі в торгах (14.02.2017) учасники торгів неодноразово входили до своїх особистих кабінетів системи інтернет-банкінгу з однієї ІР-адреси, що надана ТОВ "Сільвер Телеком" у користування ТОВ "Енвіл", в наближені проміжки часу з метою керування власними рахунками, здійснення платежів, подання податкової звітності до органів ДПС тощо);
5) господарських відносинах учасників торгів стосовно оренди приміщень та купівлі-продажу товару (АМК встановив наявність договорів оренди нежитлових приміщень та постачання кабельної продукції, що укладені між ТОВ "Газова будівельна компанія" та ТОВ "БК "Міськбудінвест" й були чинними до, під час, та після проведення торгів);
6) наданні фінансової допомоги (відповідно до банківських виписок, наданих ТОВ "Газова будівельна компанія" у листі №01-11-1867, ТОВ "БК "Міськбудінвест" у листі №01-11-1764 та АТ "Ощадбанк" у листі від 22.05.2017 №46-07/603/821БТ у період перед проведенням торгів відповідачі надавали та повертали фінансову допомогу (таблиця №6 рішення АМК - інформація з обмеженим доступом);
7) укладенні учасниками торгів договорів купівлі-продажу цінних паперів векселів (АМК встановив, що на момент укладення ТОВ "Газова будівельна компанія" та ТОВ "БК "Міськбудінвест" 18.07.2026 та 22.07.2016 договорів купівлі-продажу цінних паперів векселів, векселедавцем яких було ТОВ "Укрхотелінвест компані", кінцевими бенефіціарними власниками якого у зазначений період були особи, які водночас обіймали посади менеджерів служби комплектації та перевезень ТОВ "БК "Міськбудінвест"; засновниками ТОВ "Укрхотелінвест компані" були ТОВ "Інвестпроект" - 99% та ОСОБА_5 - 1%, останній одночасно обіймав посаду такелажника ТОВ "Газова будівельна компанія", що свідчить про перебування вказаних осіб у трудових відносинах з відповідачами та отримання ними доходу у вигляді заробітної плати);
8) наявності господарських відносин (Комітет встановив, що між ТОВ "Газова будівельна компанія" та ТОВ "БК "Міськбудінвест", а також ТОВ "Енвіл", пов`язаним з суб`єктами господарювання через фізичних осіб відносинами контролю, були пов`язані господарськими відносинами, що, зокрема, підтверджується укладеними між ними численними договорами оренди автомобілів, транспортних засобів, нежитлових приміщень, про технічне обслуговування та ремонту обладнання, на виконання ремонтних робіт тощо);
9) синхронності дій ТОВ "Газова будівельна компанія" та ТОВ "БК "Міськбудінвест" (Комітет встановив, що суб`єкти господарювання подали свої тендерні пропозиції в один день 13.02.2017 з різницею в часі в одну годину, ТОВ "БК "Міськбудінвест" о 15:23 год, а ТОВ "Газова будівельна компанія" о 16:23 год.
Таким чином, АМК в оскаржуваному рішенні, дослідивши та встановивши обставини вказаної антимонопольної справи, дійшов висновку, що дії відповідачів в антимонопольній справі свідчать про системний погоджений характер поведінки відповідачів у господарській діяльності, обмін інформацією та узгодженість їх дій, у тому числі під час участі в Торгах.
Звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним вказаного Рішення АМК, позивач зазначав, що оскаржуване Рішення АМК є неправомірним і таким, що суперечить вимогам чинного законодавства України, оскільки при розгляді справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції АМК не дослідив у повному обсязі та не надав належної оцінки всім фактичним обставинами справи, посилаючись на те що ТОВ "Газова будівельна компанія" та ТОВ "БК "Міськбудінвест" не пов`язані між собою юридичними особами, мають різних учасників та різних директорів, використання ними однієї ІР-адреси зумовлено фактичним розташуванням товариств та не свідчить про узгодженість дій в антимонопольній справі. Крім того, відсутні докази домовленості між ними, а АМК, порушуючи норми процесуального права, прийняв спірне рішення у справі №38/41-р-02-05-17, не дотримавшись вимог Закону щодо строку розгляду справи, а тому просив суд визнати недійсним та скасувати спірне рішення АМК в частині, яка стосується позивача.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при ухваленні постанови та оцінка аргументів учасників справи
Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов наступних висновків.
Згідно з частинами 1, 4 статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Статтею 5 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" встановлено, що АМК здійснює свою діяльність, відповідно до Конституції України, законів України "Про захист економічної конкуренції", "Про захист від недобросовісної конкуренції", цього Закону, інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.
Відповідно до статті 3 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" основним завданням АМК є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині: здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції; контролю за концентрацією, узгодженими діями суб`єктів господарювання та дотриманням вимог законодавства про захист економічної конкуренції під час регулювання цін (тарифів) на товари, що виробляються (реалізуються) суб`єктами природних монополій; сприяння розвитку добросовісної конкуренції; методичного забезпечення застосування законодавства про захист економічної конкуренції; здійснення контролю щодо створення конкурентного середовища та захисту конкуренції у сфері державних закупівель; проведення моніторингу державної допомоги суб`єктам господарювання та здійснення контролю за допустимістю такої допомоги для конкуренції.
За приписами статті 4 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" АМК будує свою діяльність на принципах: законності; гласності; захисту конкуренції на засадах рівності фізичних та юридичних осіб перед законом та пріоритету прав споживачів.
Статтею 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" встановлено, що у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції АМК має такі повноваження, зокрема: розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами; приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій, відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції; розглядати справи про адміністративні правопорушення, приймати постанови та перевіряти їх законність та обґрунтованість; перевіряти суб`єкти господарювання, об`єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції; при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб`єктів господарювання, об`єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом.
Згідно з частиною 1 статті 35 Закону України "Про захист економічної конкуренції" розгляд справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції починається з прийняттям розпорядження про початок розгляду справи та закінчується прийняттям рішення у справі.
Відповідно до статті 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції" за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи АМК приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; накладення штрафу тощо.
Як визначено статтею 41 Закону України "Про захист економічної конкуренції", а також зазначено у пункті 12 Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції (Правил розгляду справ), які затверджено розпорядженням АМК від 19.04.1994 №5, доказами у справі можуть бути будь-які фактичні дані, які дають можливість встановити наявність або відсутність порушення. Ці дані встановлюються такими засобами: поясненнями сторін і третіх осіб, поясненнями службових осіб та громадян, письмовими доказами, речовими доказами і висновками експертів. Усні пояснення сторін, третіх осіб, службових чи посадових осіб та громадян, які містять дані, що свідчать про наявність чи відсутність порушення, фіксуються у протоколі.
Пунктом 32 Правил розгляду справ встановлено, що у рішенні наводяться мотиви рішення, зазначаються встановлені органом Комітету обставини справи з посиланням на відповідні докази, а також положення законодавства, якими орган Комітету керувався, приймаючи рішення. Під час вирішення питання про накладення штрафу у резолютивній частині рішення вказується розмір штрафу. Резолютивна частина рішення, крім відповідних висновків та зобов`язань, передбачених статтею 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у необхідних випадках, має містити вказування на дії, які відповідач повинен виконати або від яких утриматися для припинення порушення та усунення його наслідків, а також строк виконання рішення.
Вчинення суб`єктами господарювання узгоджених дій утворює самостійний склад порушення законодавства про захист економічної конкуренції і не залежить від того, чи займають відповідні суб`єкти господарювання чи один з них монопольне (домінуюче) становище на ринку.
Як зазначалось вище, постановою Верховного Суду від 20.02.2025 у справі №910/2206/24 рішення Господарського суду міста Києва від 19.09.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.12.2024 скасовано, а справу передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.
Передаючи справу на новий розгляд, Верховний Суд вказав на те, що суди попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях не дослідили та не оцінили наявності/відсутності об`єктивних та поважних причин з якими закон пов`язує тривалість розгляду справ органами АМК (понад 6 років), що суперечить принципу правової визначеності, зокрема, які дії вчиняли органи АМК (їх достатність та необхідність з метою дотримання вимог статті 42 Закону) протягом всього періоду розгляду антимонопольної справи, з моменту винесення розпорядження Відділенням АМК від 22.08.2017 щодо початку розгляду антимонопольної справи №38/41-р-02-05-17 відносно позивача та третьої особи, направлення Відділенням АМК листів та вимог, зокрема й до позивача, та винесення остаточного рішення.
Крім того, не дослідили та не оцінили складність справи, поведінку сторін (відповідачів антимонопольної справи), дії/бездіяльність відповідних державних органів (органів АМК), тривалість розгляду антимонопольної справи.
Не встановили як саме розслідування в антимонопольній справі у такий тривалий строк (майже понад шість років) та прийняття рішення про накладення штрафу на позивача вплинуло на права позивача, у тому числі майнові. Натомість суди обмежилися посиланням на недоведеність позивачем, як саме тривале розслідування в антимонопольній справі з моменту його початку і до винесення спірного Рішення АМК вплинуло на права, обов`язки та інтереси позивача, чи обмежило його права у здійсненні ним господарської діяльності, та вказали на можливість позивача здійснювати подальшу участь у торгах.
У вказаній постанові Верховний Суд вказав, що під час нового розгляду суду слід надати належну правову кваліфікацію спірним правовідносинам, перевірити доводи та докази, а також вагомі (визначальні) аргументи сторін у справі, дати їм належну правову оцінку, зокрема, у повній мірі дослідити:
- питання наявності/відсутності об`єктивних і поважних причин, що пов`язані безпосередньо з розглядом справи органом АМК, зокрема, складність справи, поведінка сторін (відповідачів антимонопольної справи), дії/бездіяльність відповідних державних органів, у тому числі й органів АМК, зокрема щодо обґрунтованості розгляду антимонопольної справи у розумний строк;
- питання чи вплинуло розслідування антимонопольної справи у такий строк та прийняття рішення АМК після 6 років з початку розслідування на права ТОВ "БК "Міськбудінвест", у тому числі, майнові;
- оцінити доводи, у тому числі, в контексті реалізації позивачем права на ефективний захист у межах антимонопольної справи з урахуванням того, чи не було надмірним тягарем для позивача реалізація такого права у такий строк (понад 6 років) і залежно від встановленого вирішити спір відповідно до вимог закону.
Так, щодо доводів позивача про надмірну тривалість розгляду відповідачем справи №38/41-р-02-05-17, в межах якої було прийнято оскаржуване рішення АМК, суд зазначає наступне.
АМК як державний орган зі спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері публічних закупівель (частина 1 статті 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України"), будує свою діяльність на принципах законності, гласності та захисту конкуренції на засадах рівності фізичних та юридичних осіб перед законом та пріоритету прав споживачів (стаття 4 Закону України "Про Антимонопольний комітет України").
Як зазначалося вище, господарські суди у розгляді справ про визнання недійсними рішень АМК не повинні перебирати на себе не притаманні суду функції, які здійснюються виключно органами Комітету, але при цьому зобов`язані перевіряти правильність застосування органами АМК відповідних правових норм.
Водночас дискреційні повноваження не повинні використовуватися органом свавільно, а суд повинен мати можливість переглянути рішення, прийняті на підставі реалізації цих дискреційних повноважень, що є запобіжником щодо корупції та свавільних рішень в умовах максимально широкої дискреції державного органу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 у справі №910/23000/17).
Згідно з Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи №К(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятими Комітетом Міністрів 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
У пункті 45 доповіді Венеціанської комісії щодо верховенства права, серед іншого, зазначено: "Потреба у визначеності не означає, що органові, який ухвалює рішення, не повинні надаватись дискреційні повноваження (де це необхідно) за умови наявності процедур, що унеможливлюють зловживання ними. У цьому контексті закон (a law), яким надаються дискреційні повноваження певному державному органові, повинен вказати чітко і зрозуміло на обсяг такої дискреції. Не відповідатиме верховенству права, якщо надана законом виконавчій владі дискреція матиме характер необмеженої влади. Отже, закон повинен вказати на обсяг будь-якої такої дискреції та на спосіб її здійснення із достатньою чіткістю, аби особа мала змогу відповідним чином захистити себе від свавільних дій".
У пункті 47 вищенаведеної доповіді Венеціанська комісія корелювала ці вимоги із зверненням до законодавчого органу: "…парламентові не може бути дозволено зневажати основоположні права людини внаслідок ухвалення нечітких законів. Цим досягається істотно важливий юридичний захист особи супроти держави та її органів і посадових осіб".
Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи, Венеційської комісії хоч формально і не мають обов`язкового характеру, однак вони є дуже важливими для національної практики, зокрема, для надання змістовного тлумачення.
Конституційний Суд України визнає за органом публічної влади право на певні дискреційних повноваження у прийнятті рішень, та застерігає, що "цей механізм повинен забезпечувати, з одного боку, захист особи від свавільного втручання органів державної влади у її права і свободи, а з другого - наявність можливості у особи передбачати дії цих органів" (абзац 3 підпункту 2.4 пункту 2 мотивувальної частини рішення від 08.06.2016 №3-рп/2016).
З позиції гарантування основоположних прав людини надання дискреційних повноважень органам, обсяг яких не має чітко визначених меж, було б несумісним з принципом верховенства права, як одним з основних принципів демократичного суспільства, гарантованих Конвенцією і Конституцією України.
У пункті 70 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Рисовський проти України" (заява №29979/04, прийняте 20.10.2011, набуло статусу остаточного 20.01.2012) вказано таке: "Суд підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах "Беєлер проти Італії" (Beyeler v. Italy), заява №33202/96, пункт 120, ECHR 2000-I, "Онер`їлдіз проти Туреччини" (Oneryildiz v. Turkey), заява №48939/99, пункт 128, ECHR 2004-XII, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява №21151/04, пункт 72, від 08.04.2008, і "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява №10373/05, пункт 51, від 15.09.2009). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява №55555/08, пункт 74, від 20.05.2010, і "Тошкуце та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), заява №36900/03, пункт 37, від 25.11.2008) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини" (Oneryildiz v. Turkey), пункт 128, та "Беєлер проти Італії" (Beyeler v. Italy), пункт 119)".
Отже, принцип "належного урядування" покладає обов`язок на орган діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб, запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.
Принцип "належного урядування" має надзвичайно важливе значення для забезпечення правовладдя в Україні. Неухильне дотримання основних складових принципу "належного урядування" забезпечує прийняття суб`єктами легітимних, справедливих та досконалих рішень. Крім того, принцип "належного урядування" підкреслює те, що між особою та державою повинні бути вибудовані саме публічно-сервісні відносини, у яких інституції та процеси служать всім членам суспільства.
Тобто, дискреційні повноваження АМК мають узгоджуватися з конституційним принципом верховенства права та такими його елементами, як юридична визначеність та заборона свавілля.
При реалізації дискреційного повноваження суб`єкт зобов`язаний поважати основоположні права особи, додержуватися: конституційних принципів; принципів реалізації відповідної владної управлінської функції; принципів здійснення дискреційних повноважень; змісту публічного інтересу; положень власної компетенції; вказівок, викладених у інтерпретаційних актах; фахових правил, закріплених у нормативних актах; адміністративної практики; судової практики; процедурних вимог.
Враховуючи статтю 19 Конституції України, статтю 6 Конвенції, зазначені рішення Європейського суду з прав людини, приписи Закону України "Про захист економічної конкуренції" та Закону України "Про Антимонопольний комітет України", під час прийняття рішення АМК має переслідувати лише ту мету, задля якої його наділено такими повноваженнями; дотримуватися принципу об`єктивності й безсторонності, враховуючи лише ті чинники, які стосуються конкретної справи; дотримуватися принципу рівності перед законом, не допускаючи несправедливої дискримінації; забезпечувати належну рівновагу між несприятливими наслідками, які його рішення може мати для прав, свобод чи інтересів осіб, та переслідуваною при цьому метою; приймати своє рішення в межах строку, прийнятного під кутом зору питання, яке вирішується; забезпечувати послідовне застосування загальних нормативно-правових приписів з одночасним врахуванням конкретних обставин кожної справи, пропорційності, розумності строку, обґрунтованості.
Критеріями судового контролю за реалізацією дискреційних повноважень є: критерії перевірки діяльності такого суб`єкта, зокрема, мета, з якою дискреційне повноваження надано, об`єктивність дослідження доказів у справі, принцип рівності перед законом, безсторонність; публічний інтерес, задля якого дискреційне повноваження реалізується; зміст конституційних прав та свобод особи; якість викладення у дискреційному рішенні доводів, мотивів його прийняття.
Суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) АМК поза межами перевірки за критеріями, визначеними у статті 19 Конституції України та статті 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції".
Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням суду є контроль за легітимністю прийняття рішень. Суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу.
Відтак судова практика Європейського суду з прав людини щодо правозастосування статті 6 Конвенції у контексті питання необхідного обсягу судового контролю встановлює загальну рамку, в межах якої дискреційна влада може здійснюватися і юридично контролюватися.
Критеріями перевірки законності оспорюваного рішення є конституційні положення про те, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України (формальний критерій), а складові принципу верховенства права дають суду підстави досліджувати зміст ухваленого (сутнісний критерій) на предмет відповідності легітимній меті, недискримінації, пропорційності тощо.
Дискреція не є довільною, вона завжди здійснюється відповідно до закону (права), оскільки згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.
У розділі VII Закону України "Про захист економічної конкуренції" містяться положення норм, які регламентують порядок, послідовність та певні строки вчинення органом АМК у межах своїх повноважень дій щодо розгляду антимонопольної справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.
Зокрема, згідно зі статтею 35 Закону України "Про захист економічної конкуренції" розгляд справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції починається з прийняття розпорядження про початок розгляду справи та закінчується прийняттям рішення у справі. При розгляді справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи АМК: збирають і аналізують документи, висновки експертів, пояснення осіб, іншу інформацію, що є доказом у справі, та приймають рішення у справі в межах своїх повноважень; отримують пояснення осіб, які беруть участь у справі, або будь-яких осіб за їх клопотанням чи з власної ініціативи.
Аналіз положень статті 35 Закону України "Про захист економічної конкуренції" дає підстави для висновку, що у цій статті визначено перелік дій, які підпадають під поняття визначення "розгляд справи", зокрема, це збір та аналіз доказів (документів, висновків експертів, пояснень осіб, іншої інформації).
У частині 2 статті 38 Закону України "Про захист економічної конкуренції" встановлено, що розгляд справи може бути зупинено з власної ініціативи відповідного органу АМК чи за заявою особи, яка бере участь у справі, до завершення розгляду органом Комітету, господарським судом пов`язаної з цією справою іншої справи або до вирішення державним органом пов`язаного з нею іншого питання. Про зупинення розгляду справи та його поновлення приймається розпорядження.
Статтею 42 Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачено, що суб`єкт господарювання не може бути притягнений до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, якщо минув строк давності притягнення до відповідальності. Строк давності притягнення до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції становить п`ять років з дня вчинення порушення, а в разі триваючого порушення - з дня закінчення вчинення порушення. Строк давності притягнення до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачені пунктами 13-16 статті 50 цього Закону, становить три роки з дня вчинення порушення, а в разі триваючого порушення - з дня закінчення вчинення порушення. Перебіг строку давності зупиняється на час розгляду органами АМК справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.
Відтак, ні Законом України "Про захист економічної конкуренції", ні Правилами розгляду заяв і справ порушення законодавства про захист економічної конкуренції, затвердженими розпорядженням АМК від 19.04.1994 №5, не визначено строків, які встановлюють тривалість розслідування з моменту його початку до винесення відповідного рішення Комітетом.
Положення частини 2 статті 42 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначають, що перебіг строку позовної давності зупиняється на час розгляду антимонопольної справи органом АМК. Водночас наведені положення ніяким чином не скасовують, не підміняють та/або не продовжують строки, визначені у частині 1 цієї статті. Також, в силу положень статті 19 Конституції України та пункту 1 статті 3 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", не наділяють правом органи АМК щодо притягнення суб`єкта господарювання до відповідальності за порушення конкурентного законодавства поза межами, визначеними у частині 1 статті 42 Закону України "Про захист економічної конкуренції".
Таким чином, у вирішенні питання щодо дотримання органом АМК строків давності притягнення суб`єкта господарювання до відповідальності, тлумачення словосполучення "розгляду органами Антимонопольного комітету України справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції" першочергове значення має саме сутнісний зміст поняття "розгляд справи". Тобто, вчинення органом АМК всіх необхідних процесуальних дій, направлених на збір доказів, які підтверджують обставини інкримінованого суб`єкту господарювання порушення конкурентного законодавства та вчинення всіх необхідних, передбачених законом дій задля встановлення обставин такого порушення, і, відповідно, прийняття рішення щодо наявності/відсутності підстав для притягнення цього суб`єкта до відповідальності.
Отже, у разі якщо господарські суди під час розгляду справи встановлять обставини саме щодо бездіяльності органів АМК, яка полягає у зволіканні щодо прийняття рішення за наслідками розгляду антимонопольної справи, в межах строків притягнення до відповідальності, які встановлені у статті 42 Закону України "Про захист економічної конкуренції" за відсутності об`єктивних і поважних причин, що пов`язані безпосередньо із розглядом справи (складність справи/поведінка сторін антимонопольної справи/дії або бездіяльність відповідних державних органів), бездіяльність органу АМК не може визнаватися такою, що узгоджується з положеннями статті 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" (постанова Верховного Суду від 14.05.2024 у справі №910/19008/21).
Хоч окремі розслідування можуть проводитись з прийнятною тривалістю, проте загальна тривалість має відповідати, зокрема, принципу верховенства права, як одному з основних принципів демократичного суспільства, гарантованих Конституцією України, так і принципу "належного урядування".
Аналогічна правова позиція Верховного Суду викладена в постанові від 18.05.2023 у справі №910/19008/21.
Як вбачається з матеріалів справи, розгляд справи №38/41-р-02-05-17 за ознаками вчинення ТОВ "Газова Будівельна Компанія" та ТОВ "БК "Міськбудінвест" порушень законодавства про захист економічної конкуренції, передбачених пунктом 1 статті 50, пунктом 4 частини 2 статті 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції", розпочато 22.08.2017, згідно з розпорядженням адміністративної колегії Київського обласного територіального відділення АМК №41-р.
Рішення Тимчасової адміністративної колегії АМК №78-р/тк "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції України та накладення штрафу" прийнято 19.12.2023.
Отже, розгляд відділенням АМК антимонопольної справи №38/41-р-02-05-17 тривав більше 6 років.
При цьому, проведення розслідування у такий тривалий строк (більше шести років) за однією процедурою закупівлі з двома учасниками, враховуючи строки притягнення до відповідальності, встановлені у статті 42 Закону України "Про захист економічної конкуренції", має бути обґрунтоване об`єктивними та поважними причинами, які пов`язані безпосередньо з розглядом справи АМК, як-то складністю справи, поведінкою сторін (відповідачів антимонопольної справи), діями/бездіяльністю відповідних державних органів, у тому числі, АМК.
Даний висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 27.02.2025 у справі №916/4909/23.
Як вбачається з матеріалів справи, не зважаючи на те, що розгляд справи №38/41-р-02-05-17 розпочато 22.08.2017, збір доказів в антимонопольній справі, які є основою оскаржуваного рішення, відбувся саме у 2017-2019 роках, а інформація, яка була запитувана пізніше здебільшого стосувалася майна відповідачів у антимонопольній справі та доходу від реалізації продукції за вказані роки, що не стосується безпосередньо доказів вчинення інкримінованого порушення.
Виключенням є вимоги до ТОВ "Енвіл" від 17.05.2023 №60-02/22-14, до ТОВ "Сільвер Телеком" від 18.01.2023 №60-02/219 та ПАТ "Фарлеп Інвест" від 19.01.2023 №60-02/218, зі змісту яких слідує, що вони направлені з огляду на інформацію, отриману Відділенням у 2017 році, проте жодних пояснень щодо об`єктивної неможливості направити вказані запити у період з 2017 року до 2023 року відповідачем не надано.
Поряд з цим, матеріалами справи підтверджується, що ТОВ "Газова Будівельна Компанія" та ТОВ "БК "Міськбудінвест", як учасники торгів, належним чином виконували свої обов`язки щодо своєчасного надання відповідей на запити та вимоги відділення АМК, тобто зі своєї сторони вчиняли активні дії для своєчасного та оперативного розгляду антимонопольної справи, що не може свідчити про затягування розгляду останньої саме з їх вини.
З огляду на сукупність наявних у матеріалах справи доказів, на яких ґрунтується оскаржуване позивачем рішення АМК, відповідна антимонопольна справа не є складною, а кваліфікація поведінки учасників торгів, з урахуванням наявної у відповідача документації, своєчасно наданої як учасниками торгів, так і державними органами/фінансовими установами, не потребувала істотних затрат часу, оскільки дозволяла оперативно та конкретно встановити наявність/відсутність ознак пов`язаності відповідачів антимонопольної справи, що зумовила недотримання конкретних засад проведення торгів.
Посилання відповідача на проведення реорганізації територіальних відділень АМК у червні 2020 року, яка відбулася відповідно до розпорядження АМК №23-рп від 28.11.2019 (у редакції розпорядження АМК №5-рп від 07.05.2020), жодним чином не свідчать про наявність обґрунтованих підстав для надмірної тривалості розгляду антимонопольної справи, оскільки вказані труднощі в організації своєчасного виконання працівниками відповідача своїх професійних обов`язків та здійсненням контролю за наявністю матеріалів справ є виключно проблемою внутрішньої організації роботи такої юридичної особи, а тому зазначені підстави не є тими обставинами, які перешкоджали прийняттю рішення за результатами розгляду справи у найкоротший строк, адже вони є суб`єктивними (такими, що залежать виключно від організації роботи відповідача), тим більше, що останній, діючи добросовісно, розумно та обачливо, повинен був з достатнім поспіхом вчиняти дії щодо якнайшвидшого розгляду справи, принаймні, отримавши необхідні відомості від органів державної влади та фінансових установ у 2017-2019 роках.
Так, оскаржуване позивачем рішення АМК прийнято лише 19.12.2023, у зв`язку з чим ТОВ "БК "Міськбудінвест" притягнуто до відповідальності поза межами строків давності, встановлених у частині 1 статті 42 Закону України "Про захист економічної конкуренції", за відсутності поважних та об`єктивних причин для пропуску такого строку.
Близький за змістом висновок щодо вибору і застосування норми права щодо спірних правовідносин викладено у постанові Верховного Суду від 27.02.2025 у справі №916/4909/23, який суд в силу приписів частини 4 статті 236 ГПК України враховує до спірних правовідносин.
Крім того, розгляд відповідачем антимонопольної справи №38/41-р-02-05-17 протягом більше 6 років став надмірним тягарем для позивача, беручи до уваги відсутність юридичної визначеності і остаточності щодо вирішення питання порушення/непорушення ним Закону України "Про захист економічної конкуренції", що було предметом розгляду антимонопольної справи.
Розгляд АМК антимонопольної справи протягом тривалого часу також позбавляє учасника такої справи належного захисту, з огляду на втрату можливості надавати докази, які можуть втратити достовірність і повноту з плином часу, що також безпідставно не враховано відповідачем.
У контексті доводів відповідача стосовно відсутності у положеннях Закону України "Про захист економічної конкуренції" чітко визначених строків, які встановлюють тривалість розслідування з моменту його початку до винесення відповідного рішення органом АМК, суд першої інстанції слушно зазначив, що з 01.01.2024 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства про захист економічної конкуренції та діяльності Антимонопольного комітету України" №3295-IX від 09.08.2023, яким суттєво змінено правила проведення перевірок суб`єктів господарювання, у тому числі і вчинення окремих процесуальних дій з боку органів АМК в аспекті забезпечення дотримання прав суб`єктів господарювання.
Загальною метою вищенаведеного закону є наближення підходів до застосування українського антимонопольного законодавства до підходів, які застосовуються в Європейському Союзі задля підвищення ефективності застосування українського законодавства.
Зокрема, цим Законом №3295-IX від 09.08.2023 внесені зміни до Закону України "Про захист економічної конкуренції" та доповнено його положення статтею 37-1 "Строки розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції".
Відповідно до положень наведеної норми: справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції розглядаються органами АМК протягом розумного строку, але не більше трьох років з дня прийняття розпорядження про початок розгляду справи, якщо інше не передбачено цим Законом (частина 1 цієї статті). За наявності обґрунтованих підстав, що перешкоджають розгляду справи у строк, визначений частиною 1 цієї статті, органи АМК можуть продовжити цей строк, але не більше ніж на два роки, про що письмово повідомляються особи, які беруть участь у справі (частина 2 цієї статті). До строку розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції не зараховується час зупинення розгляду справи, відповідно до частини 2 статті 38 цього Закону (частина 3 цієї статті). Якщо протягом граничних строків розгляду справи, передбачених частинами 1 та 2 цієї статті, органом АМК рішення не прийнято, справа підлягає закриттю на підставі абзацу 7 частини 1 статті 49 цього Закону (частина 4 цієї статті).
Хоча Законом №3295-IX від 09.08.2023 не встановлено зворотну дію в часі його норм, однак правозастосування положень статей 42, 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у сукупності з положеннями статей 1, 3 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" у повній мірі також узгоджується з концепцією та метою цього Закону, зокрема, в аспекті забезпечення дотримання прав суб`єктів господарювання на розумність строку розгляду питання щодо наявності/відсутності у його діях порушень конкурентного законодавства.
Тотожний за змістом висновок щодо вибору і застосування норми права щодо спірних правовідносин викладено у постанові Верховного Суду від 27.02.2025 у справі №916/4909/23.
Так, статтею 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" дійсно не передбачено визнання недійсними рішення органів АМК через порушення або неправильне застосування норм процесуального права, адже оскаржуване рішення АМК по суті є правильним.
В той же час, у постанові Верховного Суду від 27.02.2025 у справі №916/4909/23, зазначено, що у вирішенні спорів про наявність/відсутність підстав для визнання недійсним рішення АМК та застосуванні положень статті 59 Закону у сукупності з положеннями частини 2 статті 42 Закону та частини 2 статті 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" щодо спеціальних процесуальних засад діяльності АМК, важливим є застосування положень частин 1 та 2 статті 42 Закону у сукупності та дотримання АМК строків давності, встановлених у цій статті.
Аналогічна правова позиція викладена у пункті 7.60 постанови Верховного Суду від 14.05.2024 у справі №910/19008/21.
При розгляді даної справи, суд першої інстанції, встановивши відсутність у територіального відділення АМК об`єктивних і поважних причин розгляду антимонопольної справи протягом тривалого часу та недотримання строків давності, встановлених у частині 1 статті 42 Закону, дійшов обґрунтованого висновку, з яким погоджується судова колегія, про наявність визначених Законом підстав для скасування (визнання недійсним) рішення АМК.
Даний висновок Верховного Суду викладений у постанові від 27.02.2025 у справі №916/4909/23 стосувався саме оскаржуваного у даній справі рішення Адміністративної колегії Південного міжобласного територіального управління АМК від 24.10.2023 №65/68-р/к (у справі №1-26.206/68-2017).
Враховуючи наведені вище обставини, на переконання колегії суддів, місцевий господарський суд, дійшов правильного висновку, що за встановлених обставин, зокрема, не доведення відповідачем наявності об`єктивних та поважних причин для такого тривалого розгляду антимонопольної справи, загальна тривалість розгляду антимонопольної справи майже понад 6 років не відповідає принципу верховенства права, як одному з основних принципів демократичного суспільства.
Водночас, як зазначив суд першої інстанції, позивач у прохальній частині позову просить визнати недійсним рішення, яке окрім самого позивача стосується також іншої юридичної особи - ТОВ "Газова будівельна компанія, яка хоч і залучена до участі у даній справі в якості третьої особи, проте позивачем у цій справі вказана особа не є.
Відповідно рішення органу АМК, у тому числі, й те, яке стосується притягнення особи до відповідальності за вчинення антиконкурентних узгоджених дій з іншими особами (особою), зацікавлена особа має право оскаржити лише стосовно себе. Вимога про визнання недійсним рішення органу АМК розглядається судом лише в тих частинах, які стосуються позивача (позивачів) у справі. При цьому, встановлені у такій справі обставини не набувають преюдиціального значення, у розумінні приписів частини 4 статті 75 ГПК України, для іншої особи (осіб) - відповідача (відповідачів) в антимонопольній справі і ця (особа) має право на оскарження у встановленому законом порядку рішення органу АМК у частинах, які стосуються безпосередньо її.
Стала та послідовна правова позиція з відповідного питання викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 13.03.2018 у справі №910/2193/17, від 20.03.2018 у справі №913/52/17, від 27.03.2018 у справі №910/8144/15-г, від 12.06.2018 у справі №922/5616/15, від 18.12.2018 у справі №922/5617/15, від 28.01.2020 у справі №915/1860/18.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції, що позивачем доведено наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, а саме визнання недійсним рішення Тимчасової адміністративної колегії АМК від 19.12.2023 №78-р/тк "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" в частині, що стосується ТОВ "БК "Міськбудінвест". В іншій частині в задоволенні позовних вимог слід відмовити.
Інші доводи апеляційної скарги взяті судом до уваги, однак не спростовують вищенаведених висновків суду.
Згідно з частиною 4 статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.
В пункті 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Федорченко та Лозенко проти України" від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.
При ухваленні даної постанови судом апеляційної інстанції надані вичерпні відповіді на доводи апелянта, з посиланням на норми права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Згідно зі статтями 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до частини 2 статті 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Таким чином, виходячи із фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про часткове задоволення позову.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Частиною 1 статті 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення Господарського суду міста Києва від 13.08.2025 у справі №910/2206/24 ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга АМК задоволенню не підлягає.

Розподіл судових витрат
У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги витрати за подання апеляційної скарги, відповідно до статті 129 ГПК України, покладаються на АМК.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Антимонопольного комітету України на рішення Господарського суду міста Києва від 13.08.2025 у справі №910/2206/24 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 13.08.2025 у справі №910/2206/24 залишити без змін.
3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Антимонопольний комітет України.
4. Матеріали справи №910/2206/24 повернути до Господарського суду міста Києва.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений статтями 287-289 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено та підписано - 03.02.2026.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло 

Судді В.В. Шапран

С.І. Буравльов