ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/3674/25 Суддя (судді) першої інстанції: Петро ПАЛАМАР

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: судді-доповідача: Беспалова О. О., суддів: Ключковича В. Ю., Епель О.В., розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Медведівської сільської ради Черкаського району Черкаської області, Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр), Кабінету Міністрів України про визнання протиправними дій, скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Медведівської сільської ради Черкаського району Черкаської області, Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр), Кабінету Міністрів України, у якому просить суд:
-визнати протиправними і недобросовісними дії Медведівської сільської ради по штучному влаштуванню перетину ділянок при наданні дозволів рішеннями №17-6/VIII та №17-7/VIII від 14.12.2021 на розроблення проектів землеустрою деяким громадянам вже після надання на теж саме місце такого ж дозволу ОСОБА_1 рішенням № 17-5/VIII від 14.12.2021 року;
-визнати протиправними і недобросовісними дії Медведівської сільської ради Черкаського району, Черкаської області по врученню рішень №17-5/VIII, №17-6/VIII, №17-7/VIII від 14.12.2021 року суб`єктам вказаних рішень для подальших юридичних дій з ними ще до того, як вказані рішення мали бути відображеними на Кадастровій карті України і набрали б у такий спосіб чинності;
-визнати рішення Медведівської сільської ради Черкаського району, Черкаської області №17-5/VIII, №17-6/VIII, №17-7/VIII від 14.12.2021 року такими, що не набрали чинності на час їх вручення суб`єктам вказаних рішень;
-визнати недійсними рішення Медведівської сільської ради Черкаського району, Черкаської області №17-5/VIII, №17-6/VIII, №17-7/VIII від 14.12.2021 року як таки, що прийняті поза пленарним засіданням вказаної ради, і без процесуального оформлення їх протоколом пленарного засідання, та скасувати вказані рішення;
-зобов`язати Медведівську сільську раду Черкаського району, Черкаської області провести розгляд заяви ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення землевпорядної документації в цілях безоплатної приватизації земельної ділянки площею 0,12 га для ведення садівництва за процедурою пленарного засідання ради, що включає створення протоколу пленарного засідання, на першому пленарному засіданні ради після вступу рішення суду в законну силу;
-зобов`язати Медведівську сільську ради оплатити повторне виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтованою площею 0,12 га для ведення садівництва в межах населеного пункту АДРЕСА_1 у разі отримання заявником, ОСОБА_1 , дозволу на виготовлення такої документації на пленарному засіданні ради;
-визнати протиправною бездіяльність Держгеокадастру в особі державних кадастрових реєстраторів Головних управлінь Держгеокадастру у Львівській і Миколаївських областях України у перевірці на відповідність законодавству України землевпорядної документації на земельні ділянки з площами 0,07 га та 0,1 га, яка надійшла у грудні 2021 року з рішеннями Медведівської сільської ради Черкаського району, Черкаської області №17-6/VIII, №17-7/VIII від 14.12.2021 року про надання дозволів на розроблення землевпорядної документації в порядку безоплатної приватизації землі;
-визнати протиправними дії Держгеокадастру в особі державних кадастрових реєстраторів Головних управлінь Держгеокадастру у Львівській і Миколаївських областях України по вхідній реєстрації проектів землеустрою на ділянки з площами 0,07 га та 0,1 га, що надійшли з рішеннями Медведівської сільської ради, Черкаського району, Черкаської області №17-6/VIII, №17-7/VIII від 14.12.2021 року і суперечили вимогам законів України в частині абзацу 4, частини 7, статті 118 Земельного кодексу України, та зобов`язати Держгеокадастр в особі державних кадастрових реєстраторів повернути в межах своєї компетенції вказану землевпорядну документацію заявникам;
-визнати протиправними рішення Держгеокадастру в особі державних кадастрових реєстраторів Головних управлінь Держгеокадастру у Львівській і Миколаївських областях України по державній реєстрації 22.12.2021 та 28.12.2021 року відповідно з наступним привласненням вказаним земельним ділянкам площами 0,07 га та 0,1 га кадастрових номерів 7125483500:02:001:0322 та 7125483500:02:001:0324, підставами для чого явилися нечинні рішення Медведівської сільської ради Черкаського району, Черкаської області №17-6/VIII, №17-7/VIII від 14.12.2021 року та скасувати такі рішення з вилученням відомостей про вказані ділянки з поземельної книги;
-визнати протиправною і недобросовісною бездіяльність Кабінету міністрів України по виконанню приписів частини 4, Розділу IІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 1423-ІХ від 28 квітня 2021 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин», якими Верховна рада України зобов`язала Кабінет міністрів України привести у 3-місячний строк свої діючи нормативно-правові акти у відповідність з доповненням частини 7, ст. 118 Земельного кодексу України абзацом 4, і прийняти для вказаних цілей нормативно-правові акти;
-зобов`язати Кабінет міністрів України виконати приписи частини 4, Розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 1423-ІХ від 28 квітня 2021 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин», та у місячний строк забезпечити технічну і організаційну можливість відображення на картографічній основі Державного земельного кадастру органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, що надають земельні ділянки у власність або користування, відомостей про орієнтовні місця розташування земельних ділянок, що формуються, та рішень про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення таких земельних ділянок з приведенням своїх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом та забезпечити прийняття нормативно-правових актів, необхідних для реалізації цього Закону, з повідомленням суду і сторін про виконання рішення.
Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2025 року позову заяву повернуто позивачу на підставі пункту 6 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України оскільки позивачем порушено правила об`єднання позовних вимог.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції з огляду на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
До Шостого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу не надходив.
У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 Кодексу адміністративного судочинства України.
Згідно з частиною 2 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
В силу ч.3 ст.9 КАС України кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.
Відповідно до п.6 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).
При цьому, ст.172 КАС України встановлює правила об`єднання і роз`єднання позовів.
Згідно з ч.1 ст.172 КАС України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.
Пунктом 2 ч. 1 ст.172 КАС України передбачено, що суд з урахуванням положень частини першої цієї статті може за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи об`єднати в одне провадження декілька справ за позовами одного й того самого позивача до різних відповідачів.
Відповідно до ч. 3 ст.172 КАС України об`єднання справ в одне провадження допускається до початку підготовчого засідання, а у спрощеному позовному провадженні - до початку розгляду справи по суті у кожній із справ.
Згідно ч.ч. 4, 5 ст.172 КАС України не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.
Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам.
Частинами 6-7 ст.172 КАС України встановлено, що суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання адміністративного судочинства.
Розгляд позовних вимог, виділених у самостійне провадження, здійснює суддя, який прийняв рішення про роз`єднання позовних вимог.
Про об`єднання справ в одне провадження або роз`єднання позовних вимог, про відмову в об`єднанні справ в одне провадження, роз`єднанні позовних вимог суд постановляє ухвалу.
У разі об`єднання в одному позові вимог, які не пов`язані між собою, крім випадків, передбачених ч.ч.4-5 ст.172 КАС України, суд має право роз`єднати позовні вимоги.
При цьому, у разі заявлення в одному позові позовних вимог, об`єднання в одне провадження яких не дозволяється ч.ч.4-5 ст.172 КАС України суд постановляє ухвалу про повернення позовної заяви на підставі п.6 ч.4 ст.169 КАС України.
Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив із того, що заявлені позивачем позовні вимоги мають різні підстави їх виникнення та порядок розгляду, обґрунтовуються різними доказами, що, у свою чергу, не відповідає правилам об`єднання позовних вимог, які викладені у ст. 172 КАС України.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позовні вимоги до Держгеокадастру в особі державних кадастрових реєстраторів Головних управлінь Держгеокадастру у Львівській і Миколаївських областях України, в частині, що стосуються реєстраційних дій в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не можуть розглядатись за правилами адміністративного судочинства, а що стосуються Кабінету Міністрів України виключно підсудні окружним адміністративним судом, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ.
Поряд із цим, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції не скористався процесуальним правом, передбаченим частиною 6 статті 172 КАС України, відповідно до якого суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання адміністративного судочинства.
Прім того, приписами п. 2 ч. 1 ст. 29 КАС України чітко встановлено, що суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про можливість застосування п. 6 ч. 4 ст. 169 КАС України та повернення позовної заяви з підстав порушення правил об`єднання позовних вимог.
Частиною 2 ст. 6 КАС України визначено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У практиці Європейського Суду з прав людини, зокрема, в справі "Делькур проти Бельгії" висловлена позиція, що в демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення.
Колегія суддів також враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні від 04.12.1995 р. по справі "Беллет проти Франції", в якому Суд зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
Таким чином, хоча право доступу до суду і не є абсолютним, це право не повинно обмежуватись таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець.
При цьому колегія суддів зазначає, що згідно з практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, та як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішення питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.
Європейським судом з прав людини зазначено, що "надмірний формалізм" може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (див. рішення у справах "Белеш та інші проти Чеської Республіки", "ЗУБАЦ ПРОТИ ХОРВАТІЇ" (ZUBAC v. CROATIA), (Beles and Others v. the Czech Republic), №47273/99, пп. 50-51 та 69, ЄСПЛ 2002 IX, та "Волчлі проти Франції" (Walchli v. France), №35787/03, п. 29, від 26 липня 2007 року).
При цьому, Європейський суд з прав людини провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Надмірний ж формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.
У такий спосіб здійснюється "право на суд", яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати "вирішення" спору судом (рішення у справі "Кутіч проти Хорватії", заява №48778/99).
Повернення заяв (скарг) за наявності у суду процесуальної можливості вирішити питання щодо відкриття провадження щодо частини позовних вимог, розгляд яких передбачено саме в рамках адміністративного судочинства ставить під загрозу дотримання завдань адміністративного судочинства, закріплених у частині першій статті 2 КАС України, а також дотримання учасниками справи строків звернення до суду.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що спірна ухвала суду про повернення позовної заяви є передчасною та підлягає скасуванню. 
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції постановив оскаржувану ухвалу з порушенням норм процесуального права, що є підставою для скасування оскаржуваної ухвали та направлення справи для продовження розгляду.
Керуючись ст. ст. 294, 308, 310, 312, 315, 320, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Медведівської сільської ради Черкаського району Черкаської області, Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр), Кабінету Міністрів України про визнання протиправними дій, скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.
Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2025 року скасувати.
Справу № 580/3674/25 направити до Черкаського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач  	О. О. Беспалов	
Суддя 	О. В. Епель	
Суддя	В. Ю. Ключковича	

(Повний текст постанови складено 02.02.26)