Справа № 643/11723/25
Провадження № 3/642/1272/25

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

09 січня 2026 р.          м. Харків
Холодногірський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Балабая С. С. розглянувши в приміщенні Холодногірського районного суду м. Харкова матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
ВСТАНОВИВ:
До Холодногірського районного суду м. Харкова надійшов адміністративний матеріал з Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 385798 від 09.07.2025 року за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 385798 від 09.07.2025 року, 09.07.2025 року о 00:45:00 м. Харків, вул. Ахієзерів 18А 09.07.2025 року о 03:19 м. Харків, вул. Ахієзерів 18А водій ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОКНЛ відмовився, не здав біологічне середовище, а саме сечу. 09.07.2025 року о 00:45 м. Харків вул. Холодногірська, 7 водій ОСОБА_1 керував т/з Porsche Panamera з н. з НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, сповільненість мови, звужені зіниці очей, що не реагують на світло. На місці зупинки погодився пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОКНЛ. Прибувши до закладу охорони здоров`я протягом 3-х годин не здав біологічне середовище, а саме сечу, що підтверджується висновком номер 1621, чим порушив п. 2.5. ПДР – Відмова особи, яка керує ТЗ, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи ін. сп`яніння або щодо вживання лікарських засобів. 
Своїми діями згідно даного протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
ОСОБА_1 про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши всі докази у справі, як кожен окремо, так і в сукупності, встановивши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з огляду на таке.
Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення відповідно до ст. 245 КУпАП, зокрема, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Таким чином, вказаною нормою передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення адміністративного правопорушення та наявності у діянні особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу такого адміністративного правопорушення.
Положеннями ч. 1 ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, а також іншими документами.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.
Так, об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також в передачі керування траспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.
Відповідно до п. 2.5 ПДД України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 визнаний винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за ознакою відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Отже, доведенню підлягає факт керування транспортним засобом з ознаками сп`яніння та факт відмови від проходження відповідного огляду на стан такого сп`яніння.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності складу адміністративного правопорушення, який підтверджений належними та допустимими доказами.
Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначений ст. 266 КУпАП та передбачений затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (далі - Порядок направлення та огляду № 1103 від 17.12.2008 року) та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція № 1452/735 від 09.11.2015 року) і Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, які зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року (далі Інструкція № 1395 від 07 листопада 2015 року).
Відповідно до п. 2 розділу I Інструкції № 1452/735 від 09.11.2015 року огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Аналогічна норма наведена і у п. 1 розділу Х Інструкції № 1395 від 07.11.2015 року, у якій вказано, що водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Згідно п. 4 Інструкції № 1452/735 від 09 листопада 2015 року ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Як вбачається із відеозапису події № 472778, зафіксованим нагрудними камерами працівників поліції, що досліджувався судом, 09.07.2025 року о 00 год. 45 хв. працівниками поліції зафіксовано автомобіль Porsche Panamera д. н. з НОМЕР_1 , який рухався в комендантську годину. Зупинивши транспортний засіб і в процесі перевірки документів працівники патрульної поліції зазначили, що у водія, ОСОБА_1 , наявне сповільненість мови, через що у них виникла підозра, що останній може перебувати у стані наркотичного сп`яніння, в результаті чого запропонували йому пройти відповідний огляд у закладі охорони здоров`я, на що водій, ОСОБА_1 , погодився та був доставлений в медичний заклад КНП ХОР ОКНЛ для проходження такого огляду.
Що стосується проведення огляду ОСОБА_1 , на стан наркотичного сп`яніння, то така процедура, як зазначено вище, регламентована Інструкцією №1452/735 від 09.11.2015 року.
Відповідно до п. 7 розділу ІІІ Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу обов`язкове.
Пунктом 10 розділу ІІІ Інструкції визначено, що зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбираються у дві ємності. Вміст однієї ємності використовується для первинного дослідження, вміст другої ємності зберігається протягом 90 днів.
Згідно п. 12 та п. 13 розділу ІІІ Інструкції предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.
Як вбачається з матеріалів відеофіксації,  ОСОБА_1 , не відмовляючись від запропонованої процедури для проведення медичного аналізу, декілька разів ходив до туалетної кімнати, намагаючись зробити відповідну маніпуляцію, а саме помочитись у надану йому лікарем баночку, попередньо випивши перед цим води. При цьому, вказана процедура фіксувалася поліцейським на бодікамеру (відеозапис № 467862 та № 472778: 02:25 год., 02:29 год.).
Відеозаписом зафіксовано, що ОСОБА_1 вживав заходів для здачі біологічного матеріалу, шляхом вживання води о 01:45 год., о 01:46 год., о 02:25 год., о 02:29 год., що підтверджується відеозаписами № 467862 та № 472778, однак не зміг цього зробити, про що неодноразово повідомляв поліцейських, що не може на даний час здати сечу, посилаючись на відсутність фізіологічного бажання. 
Поряд з цим, працівники поліції наголошували, що необхідно здати саме сечу, що іншого способу не має.
Дослідження інших видів біологічного середовища, що передбачено приписами пунктів 12, 13 розділу ІІІ Інструкції №1452/735 від 09.11.2015 року, з метою встановлення стану сп`яніння ОСОБА_1 , останньому ані працівниками поліції, ані працівниками медичного закладу не пропонувалось.
Дії водія ОСОБА_1 у вигляді неможливості здати біологічний матеріал, а саме сечу, розцінені медичним працівником та працівниками поліції, як відмова від проходження огляду у медичному закладі.
Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 , прибувши на вимогу працівників поліції до медичного закладу, не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, оскільки виконував всі вказівки, намагався здати біологічне середовище сечу для аналізу на вміст наркотичних речовин, проте не з його волі, а з фізіологічних причин свого організму, на протязі 3-х годин не міг цього зробити, про що неодноразово повідомляв про це працівників поліції. При цьому, всупереч положень п. п. 12, 13 розділу ІІІ Інструкції № 1452/735 йому не було запропоновано здати інше біологічне середовище для проведення відповідного дослідження на визначення стану наркотичного сп`яніння (слина; змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук; кров).
Згідно відповіді Державної спеціалізованої установи «Харківське обласне бюро судово-медичної експертизи» від 29.10.2025 року № 0206/2869 вбачається, що «Відділення судово-медичної токсикології має право на проведення вимірювань в сфері поширення державного метрологічного нагляду відповідно до галузі атестації, а саме: визначення наркотичних та медикаментозних речовин в крові та сечі; канабіноїдів, складові яких відносяться до наркотичних речовин, - в змивах з рук, змивах з губ та слині».
Відтак, враховуючи те, що працівники поліції та лікар в медичному закладі обмежилися лише пропозицією ОСОБА_1 здати сечу, яку він фізіологічно не зміг здати і не було вжито заходів для дослідження будь-якого іншого біологічного середовища, як це передбачено відповідною Інструкцією № 1452/735 від 09.11.2015 року, зокрема, суд приходить до висновку, що при огляді ОСОБА_1 порушено порядок такого огляду, а висновок лікаря про відмову в проходженні огляду, з урахуванням поведінки ОСОБА_1 , не може слугувати достатнім та беззаперечним доказом відмови останнього пройти огляд на стан сп`яніння, оскільки медичним працівником не вжито всіх заходів для надання можливості ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, від якого останній фактично не відмовлявся, перебуваючи в лікарні більш ніж 3-и години.
За таких обставин, на думку суду, фізіологічна неможливість здати сечу для дослідження біологічного середовища не може бути підставою для складання висновку про відмову особи від проходження медичного огляду, оскільки предметом лабораторного дослідження може бути не тільки сеча, а й слина, змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук, а також кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки вказаних біологічних середовищ (пункти 12-13 розділу ІІІ Інструкції № 1452).
За наведених обставин, суд приходить до переконання про недотримання працівниками поліції порядку проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння, який регламентовано приписами ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р. № 1452/735 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМ України від 17.12.2008 р. № 1103.
Крім того, згідно наявного в матеріалах даної справи висновку щодо результатів медичного огляду від 09.07.2025 року № 1621, в якому зроблений висновок, що водій ОСОБА_1 відмовився від здачі біологічного середовища (сечі), вбачається, що направлення на огляд був оформлений 09.07.2025 року о 00 год. 54 хв., дата та час огляду – 09.07.2025 року о 01:30 год., і сам висновок як зазначено був складений о 01 год. 30 хв., що суперечить обставинам у відеозаписах зафіксованих нагрудними камерами працівників поліції, адже 09.07.2025 року о 02 год. 25 хв. та о 02 год. 29 хв. ОСОБА_1 ходив у супроводі поліцейського до туалетної кімнати, намагаючись зробити відповідну маніпуляцію, а саме помочитись у надану йому лікарем баночку. Після чого, продовжував до 03 год. 19 хв. знаходитися у лікарні разом з поліціантами та намагатися здати біологічне середовище (сечу). До кабінету лікаря ОСОБА_1 разом з поліціантами зайшли вже значно пізніше, а саме після 03 год. 00 хв. Протокол був складений о 04 год. 00 хв. Інших висновків щодо результатів медичного огляду складених 09.07.2025 року після 03 год. 00 хв. в матеріалах справи відсутні.
Згідно вимог ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Також згідно п. 22 Інструкції висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.
Крім вищенаведеного, суд також звертає увагу на наявну в матеріалах справи медичну документацію ОСОБА_1 .
Згідно консультативного висновку медичного центру «Нейрон» від 13.12.2025 року вбачається, що ОСОБА_1 , з 2020 року хворіє та має наступний діагноз: «повторні гострі поліморфні психотичні розлади з симптомами шизофренії в анамнезі. Депресивний синдром». У червні 2023 року пережив гострий психотичний розлад.
Згідно відповіді КНП «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я» Миколаївської обласної ради від 27.10.2025 року та епікризу ОСОБА_1 до стаціонарної історії хвороби № 2520/263 вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 15.07.2025 року по 11.08.2025 року обстежувався стаціонарно в психіатричному відділенні за направленням військового шпиталю з діагнозом: «Гострий поліморфний психотичний розлад без симптомів шизофренії», однією із ознак цього діагнозу і є саме загальмованість, тривога.
Таким чином, враховуючи хворобу ОСОБА_1 , якою він хворіє з 2020 року та його стан 09.07.2025 року (за 6 днів до того, як він потрапив до лікарні в психіатричне відділення), який супроводжувався дивністю, загальмованістю мови, переживанням, як зазначали працівники поліції, працівники поліції сплутали зі станом наркотичного сп`яніння, а саме знаходження в цьому стані могло викликати проблему з сечовиділенням, так як ознаки таких станів є між собою схожими. 
Суд зазначає, що фізіологічна можливість здати сечу в даному випадку не може розцінюватися як відмова від медичного огляду.
Суд керується принципом презумпції невинуватості, закріпленим у статті 62 Конституції України, та практикою Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ). Згідно з позицією ЄСПЛ (зокрема, рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 20.04.2011, заява № 42310/04), винуватість особи має бути доведена поза розумним сумнівом, а всі сумніви тлумачаться на користь особи, яка притягається до відповідальності. У даному випадку, наявність медичної документації, яка підтверджує діагноз гострого поліморфного психотичного розладу, обґрунтовано викликає сумнів щодо свідомого характеру дій водія під час медичного огляду. Фізіологічна неможливість надати зразок сечі вданому випадку, могла виникнути внаслідок стресу, та психотичного стану в якому перебувала особа, яка притягується до адміністративної відповідальності. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відсутність зразка сечі була спричинена об`єктивними фізіологічними та психологічними чинниками, а не свідомим наміром ухилитися від огляду. Лікарем не було вжито всіх необхідних заходів (зокрема, не запропоновано альтернативний забір крові), що є порушенням Інструкції № 1452/735.
Таким чином, у суду виникають обґрунтовані сумніви щодо доведеності вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Ці сумніви тлумачаться на користь водія.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За змістом ст. 62 Конституції України обвинувачення особі не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.
Вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення повинна підтверджуватися відповідними докази. 
Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).
Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правовій презумпції, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).
В рекомендації № R (91)1 Комітету Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).
Суд керується принципом презумпції невинуватості, закріпленим у статті 62 Конституції України, та практикою Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ). Згідно з позицією ЄСПЛ (зокрема, рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 20.04.2011, заява № 42310/04), винуватість особи має бути доведена поза розумним сумнівом, а всі сумніви тлумачаться на користь особи, яка притягається до відповідальності. У даному випадку, наявність медичної документації, яка підтверджує діагноз гострого поліморфного психотичного розладу, обґрунтовано викликає сумнів щодо свідомого характеру дій водія під час медичного огляду. Фізіологічна неможливість надати зразок сечі в даному випадку, могла виникнути внаслідок стресу, та психотичного стану в якому перебувала особа, яка притягується до адміністративної відповідальності. 
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відсутність зразка сечі була спричинена об`єктивними фізіологічними та психологічними чинниками, а не свідомим наміром ухилитися від огляду. Лікарем не було вжито всіх необхідних заходів (зокрема, не запропоновано альтернативний забір крові), що є порушенням Інструкції № 1452/735.
Таким чином, у суду виникають обґрунтовані сумніви щодо доведеності вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Ці сумніви тлумачаться на користь водія.
З огляду на вищенаведене, враховуючи принцип презумпції невинуватості особи, яка притягається до відповідальності, а також те, що в матеріалах справи відсутні достатні докази, які б беззаперечно свідчили про вчинення ОСОБА_1 дій, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, а відтак провадження по справі відносно нього підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Керуючись ст. 130, 247, 252, 283, 284 КУпАП, суд –
постановив:
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Харківського апеляційного суду.

Суддя           С.С. Балабай