ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

19 січня 2026 року	Справа №160/24651/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Серьогіної О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у м. Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України про визнання протиправним та скасування наказів у частині, зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИВ:
27.08.2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Сірик Артем Станіславович звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України, в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 04.06.2025 року в частині призову та направлення для проходження військової служби під час мобілізації, в особливий період резервістів і військовозобов`язаних, ОСОБА_1 ;
- визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 04.06.2025 року № 117 мтд в частині зарахування до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 ;
- визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України в частині зарахування до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України виключити солдата ОСОБА_1 зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 згідно з довідкою від 19.06.2025 року № 1446, виданою Дніпровським державним медичним університетом, є лікарем - інтерном III року навчання, денної форми навчання на бюджетній основі в освітній частині інтернатури на кафедрі анестезіології, інтенсивної терапії та медицини невідкладних станів ФПО за спеціальністю «Анестезіологія та інтенсивна терапія». Загальний термін навчання з 01.08.2022 року по 30.06.2025 року (наказ про зарахування по ДДМУ від 31.08.2022 року № 544 ос. База стажування: КП «Дніпропетровська обласна імені 1.1. Мечникова» Дніпропетровської обласної ради»). Вказані обставини також підтверджуються довідкою інформації про поточне здобуття освіти від 04.06.2025 року № 1427/1, відповідно до якої документ про освіту є диплом магістра НОМЕР_3 , виданий Донецьким національним медичним університетом від 30.06.2022 року. Отже, позивач після отримання рівня магістра 30.06.2022 року одразу 01.08.2022 року став здобувачем освіти рівня магістр за формою інтернатура Дніпровського державного медичного університету та поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної частиною 2 статті 10 Закону України «Про освіту», що у свою чергу виключає наявність у позивача умислу здобуття вищої освіти з метою ухилення від призову на військову службу під час мобілізації. Відтак, відповідно до пункту 1 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» офіційними документами підтверджено наявність у позивача права на відстрочку від призову на строкову військову службу. Проте, 04.06.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_2 позивача було незаконно мобілізовано та направлено для проходження військової служби під час мобілізації в особливий період резервістів і військовозобов`язаних відповідно до поіменного списку резервістів і військовозобов`язаних. Надати відповідні документи про здобуття освіти позивачу на надали можливості. В подальшому відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 04.06.2025 року № 117 мтд, позивача зараховано до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України та на всі види забезпечення. Вказані обставини також підтверджуються довідкою Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 07.07.2025 року № 3766. В подальшому позивача направлено до навчальної частини Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України, де він знаходиться по теперішній час. Слід зазначити, що намагання донести до ІНФОРМАЦІЯ_1 той факт, що він мас підстави для відстрочки та бажає ними скористатись, останнім були проігноровані. Позивач не погоджується із наказом в частині призову позивача на військову службу у зв`язку з мобілізацією та наказами в частині зарахування його до особового складу військової частини, тому просить суд задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.09.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами з 13.10.2025 року. 
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи.
19.09.2025 року на адресу суду через підсистему «Електронний суд» від ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшов письмовий відзив на позов, в якому він не погоджується із позовними вимогами з огляду на наступне. Згідно ч. 1 стаття 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період; Згідно пункту 1 положення «Про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки» затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 23 лютого 2022 р. № 154: територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, шо забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації. А згідно абзацу 11, пункту 9, того-ж положення: територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань: здійснюють заходи оповіщення та призову громадян, (крім військовозобов`язаних та резервістів СБУ та Служби зовнішньої розвідки): на військову службу за призовом осіб офіцерського складу; на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (зарахованих до військового оперативного резерву); на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку). Позивач пройшов військово - лікарську комісію та був визнаний придатним до військової служби. Військово - лікарську комісію ОСОБА_1 проходив у комунальному закладі «Слобожанська центральна лікарня» Слобожанської селищної ради. Будь якого примусу з боку військових, в процесі проходження ВЛК, ніколи, ні до кого не застосовувалось. КЗ «СЦЛ» ССР, є публічним закладом і кожен може цьому впевнитись. У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 згідно висновку ВЛК визнаний придатним до військової служби під час мобілізації, у встановленому законом порядку не заброньований, а також не має право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, прийнято рішення про призов його на військову службу під час мобілізації. Враховуючи викладене, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.
25.09.2025 року на адресу суду через підсистему «Електронний суд» від Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України надійшов письмовий відзив на позов, в якому він спростовує доводи позовної заяви та зазначає наступне. Представник позивача, як на аргумент доводів своїх позовних вимог зазначає, що з 04.06.2025 року проходив службу у Військовій частині НОМЕР_1 Національній гвардії України та в подальшому був направлений до навчальної частини військової частини НОМЕР_2 Національній гвардії України, де і проходить в подальшому службу в ній; що на адресу відповідача було надіслано адвокатський запит про витребування наказу про зарахування позивача до списку особового складу відповідача і який був відповідачем проігнорований. Однак, наведенні аргументи в позові представником позивача не відповідають дійсності та не підтверджуються жодними належними та достовірними доказами. До списку особового складу Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України солдата ОСОБА_1 зарахований не був та не перебуває. На підставі вищенаведеного, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.
26.09.2025 року на адресу суду через підсистему «Електронний суд» від Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України надійшов письмовий відзив на позові, в якому заперечує проти позовної заяви в повному обсязі, вважає вимоги позовної заяви безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до паспортних даних позивача датою його народження є ІНФОРМАЦІЯ_3 . Таким чином станом на дату 4 червня 2025 року (дата спілкування позивачем з співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_4 ) позивач був у віці старше 25 років та молодше 60 років, тому за віком підпадав під категорію осіб, що підлягають мобілізації. Нормами статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів визнано обов`язком громадянина України. Громадяни відбувають на військову службу відповідно до закону. Вказане кореспондується також з положеннями ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-XII (далі – Закон №2232) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Відповідно до вимог Закону №2232, на військову службу за призовом під час мобілізації приймаються громадяни віком від 18 років та громадяни, які не досягли граничного віку перебування на військовій службі, тобто до 60 років. При цьому в законодавчому розумінні призову під час мобілізації підлягають військовозобов`язані, тобто громадяни віком від 18 років та громадяни, які не досягли граничного віку перебування на військовій службі, тобто до 60 років, придатні до військової служби за станом здоров`я, за відсутності передбачених нормами ст. 23 Закону №3543, підстав для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період. Позивачем в свою чергу не було надано до матеріалів даної справи жодного належного та допустимого письмового доказу наявності у нього документу про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період. З матеріалів справи вбачається, що позивач не реалізував своє право на отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, оскільки не звертався до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки з відповідною заявою та належними документами. З урахуванням вищенаведеного, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.10.2025 року клопотання представника позивача про витребування доказів у справі задоволено частково. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 надати в строк до 27.10.2025 року належним чином завірені докази, а саме копію наказу про призов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на військову службу під час мобілізації та направлення для проходження військової служби до Військової частини НОМЕР_1 . В задоволенні решти вимог клопотання - відмовлено.
16.10.2025 року на адресу суду через підсистему «Електронний суд» від ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшли витребувані ухвалою суду від 13.10.2025 року документи.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.01.2026 року продовжено строк розгляду адміністративної справи до 19.01.2026 року.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 згідно з довідкою від 19.06.2025 року № 1446, виданою Дніпровським державним медичним університетом, є лікарем - інтерном III року навчання, денної форми навчання на бюджетній основі в освітній частині інтернатури на кафедрі анестезіології, інтенсивної терапії та медицини невідкладних станів ФПО за спеціальністю «Анестезіологія та інтенсивна терапія». Загальний термін навчання з 01.08.2022 року по 30.06.2025 року (наказ про зарахування по ДДМУ від 31.08.2022 року № 544 ос. База стажування: КП «Дніпропетровська обласна імені 1.1. Мечникова» Дніпропетровської обласної ради»). 
Вказані обставини також підтверджуються довідкою інформації про поточне здобуття освіти від 04.06.2025 року № 1427/1, відповідно до якої документ про освіту є диплом магістра НОМЕР_3 , виданий Донецьким національним медичним університетом від 30.06.2022 року. 
У зв`язку із навчанням, позивач вважав, що відповідно до пункту 1 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» мав право відстрочку від призову на строкову військову службу. 
Проте, згідно з наказом від 04.06.2025 року №04 ІНФОРМАЦІЯ_2 позивача було мобілізовано та направлено для проходження військової служби під час мобілізації в особливий період резервістів і військовозобов`язаних відповідно до поіменного списку резервістів і військовозобов`язаних. 
В подальшому відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 04.06.2025 року № 117 мтд, позивача зараховано до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України та на всі види забезпечення. 
Вказані обставини також підтверджуються довідкою Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 07.07.2025 року № 3766. 
Позивач, не погоджуючись із наказом в частині призову його на військову службу у зв`язку з мобілізацією та наказом в частині зарахування до особового складу військової частини, звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
На виконання частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст.65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Разом із тим, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Основного Закону України Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан, який продовжує діяти станом на теперішній час.
Указом Президента України №69/2022 "Про загальну мобілізацію" від 24.02.2022 було оголошено про загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано- Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.
Пунктом 8 цього Указу визначено місцевим органам виконавчої влади у взаємодії з територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, за участю органів місцевого самоврядування та із залученням підприємств, установ та організацій усіх форм власності, фізичних осіб - підприємців організувати та забезпечити в установленому порядку: 1) своєчасне оповіщення і прибуття громадян, які призиваються на військову службу, прибуття техніки на збірні пункти та у військові частини; 2) здійснення призову військовозобов`язаних, резервістів на військову службу, їх доставки до військових частин та установ Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України; 3) виділення тимчасово будівель, споруд, земельних ділянок, транспортних та інших матеріально-технічних засобів, надання послуг Збройним Силам України, Національній гвардії України, Службі безпеки України, Державній прикордонній службі України, Державній спеціальній службі транспорту, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України та іншим військовим формуванням України відповідно до мобілізаційних планів.
Щодо наказу ІНФОРМАЦІЯ_1 від 04.06.2025 року №04 в частині призову ОСОБА_1 на військову службу у зв`язку з мобілізацією суд зазначає наступне.
Відносини між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регулюються Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" № 2232-XII від 25.03.1992 року (далі - Закон № 2232-XII).
Частинами 1, 2, 4 - 6 статті 2 Закону № 2232-XII встановлено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту та Національної гвардії України.
Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів регулює Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 року № 3543-XII (далі - Закон № 3543-XII).
Стаття 1 цього Закону передбачає, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Відповідно до ч.2 ст.4 Закону №3543-XII загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.
Згідно з ч.5 ст.4 Закону № 3543-ХІІ вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення.
За змістом ст.2 Закону №3543-ХІІ правовою основою мобілізаційної підготовки та мобілізації є Конституція України, Закон України "Про оборону України", цей та інші закони України, а також видані відповідно до них нормативно-правові акти.
Статтею 22 Закону №3543-ХІІ встановлені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Частиною 3 вищевказаної статті передбачено, що під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Крім того, правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 року №2232-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ).
Частина 2 статті 1 Закону №2232-ХІІ передбачає, що військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Відповідно до ч.2 ст.2 цього Закону проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту та Національної гвардії України.
Згідно з ч.5 ст.1 Закону №2232-ХІІ від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.
За змістом ч.9 ст.1 Закону №2232-ХІІ щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.
Згідно із положеннями п.1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України "Про освіту", а також докторанти та особи, зараховані на навчання до інтернатури.
На підставі абз. 9 п. 11 Постанови Кабінету Міністрів №154 «Про затвердження Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки» (надалі Положення) районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, які надаються в установленому порядку, а також ведуть їх спеціальний облік. 
Пунктом 8 Положення визначено, що завданнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених обов`язків є виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно- територіальної одиниці, контроль за його станом, зокрема в місцевих органах виконавчої влади, органах місцевого самоврядування та в органах, що забезпечують функціонування системи військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (крім СБУ та Служби зовнішньої розвідки), забезпечення в межах своїх повноважень адміністрування (територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя) та ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) (районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), проведення заходів приписки громадян до призовних дільниць, призову громадян на військову службу, проведення відбору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом, участь у відборі громадян для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів, забезпечення організації соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори до Збройних Сил (далі - збори), ветеранів війни та військової служби, пенсіонерів з числа військовослужбовців Збройних Сил (далі - пенсіонери) та членів їх сімей, участь у військово-патріотичному вихованні громадян, у виконанні завдань з підготовки та ведення територіальної оборони, здійснення інших заходів з питань оборони відповідно до законодавства.
Відповідно до положень п.9 Положення територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, зокрема:
- ведуть військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також облік громадян України, які уклали контракт добровольця територіальної оборони, ветеранів війни та військової служби, та інших осіб, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб;
- оформлюють та видають військово-облікові документи призовникам, військовозобов`язаним та резервістам;
- розглядають звернення військовослужбовців, працівників та членів їх сімей, а також громадян з питань, що належать до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, а також ведуть прийом громадян, які звертаються із зазначених питань, видають необхідні довідки та інші документи.
Механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовий облік) центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами (далі - державні органи), органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності (далі - підприємства, установи та організації), а також особливості ведення військового обліку громадян України, які постійно або тимчасово перебувають за кордоном визначає Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487 (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, тобто від 30.12.2022 року) (далі - Порядок №1487).
Згідно абз. 1 п.2, п.3, п. 5 Порядку №1487 військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави. 
Військовий облік ведеться з метою визначення наявних людських мобілізаційних ресурсів та їх накопичення для забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - інші військові формування) особовим складом у мирний час та в особливий період. 
Для забезпечення військового обліку громадян України використовується Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, який призначений для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
З метою ведення військового обліку в державі створюється система військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - система військового обліку).
За приписами абз. 1 п. 16, абз. 1 п. 20 Порядку №1487 військовий облік поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, з урахуванням обсягу та деталізації - на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний.
Військовий облік ведеться на підставі даних паспорта громадянина України та військово-облікових документів.
Відповідно до п. 2 ч. 1 Додатку 2 до Порядку №1487 «Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних, зазначених у статті 7 Закону України “Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів”, а також надавати зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у статті 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є лікарем - інтерном III року навчання, денної форми навчання на бюджетній основі в освітній частині інтернатури на кафедрі анестезіології, інтенсивної терапії та медицини невідкладних станів ФПО за спеціальністю «Анестезіологія та інтенсивна терапія». Загальний термін навчання з 01.08.2022 року по 30.06.2025 року (наказ про зарахування по ДДМУ від 31.08.2022 року № 544 ос. База стажування: КП «Дніпропетровська обласна імені 1.1. Мечникова» Дніпропетровської обласної ради»).
З матеріалів справи вбачається, що позивач не реалізував своє право на отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, оскільки не звертався до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки з відповідною заявою та належними документами.
На підставі викладеного, суд не вбачає підстав для визнання протиправним та скасування наказу ІНФОРМАЦІЯ_1 від 04.06.2025 року №04 в частині призову ОСОБА_1 на військову службу у зв`язку з мобілізацією, оскільки на момент його прийняття у позивача відсутня належним чином оформлена відстрочка від мобілізації з дотриманням законодавчо встановленої процедури.
Щодо наказу командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 04.06.2025 року № 117 мтд в частині зарахування до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 суд зазначає наступне.
Наказом Міністерства оборони України від 15.09.2022 року №280, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 14.11.2022 року за №1407/38743, затверджено Інструкцію з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, яка визначає організацію і порядок обліку військовослужбовців та працівників в органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, установах та організаціях Збройних Сил України.
Відповідно до п.1, п.3 Розділу XII Інструкції №280 облік особового складу в особливий період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців щодо прихованої мобілізації або з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій, ведеться у порядку, установленому на мирний час, та з урахуванням особливостей, викладених у цьому розділі.
Військовослужбовці військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період зараховуються в день прибуття до списків особового складу військової частини в порядку, установленому пунктами 13 і 14 розділу II цієї Інструкції.
Первинне призначення на посади військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, а також призначення (переміщення) військовослужбовців, які перебувають на військовій службі, відповідно до їх мобілізаційного призначення за мобілізаційним планом, здійснюються наказом командира військової частини по стройовій частині до закінчення заходів відмобілізування незалежно від номенклатури посад для призначення.
Пунктом 14 Розділу ІІ Інструкції встановлено, що зарахування до списків особового складу військової частини прибулого особового складу (або прийому на роботу працівників) здійснюється наказом по стройовій частині у день їх прибуття (прийому на роботу) до військової частини.
Підставою для видання наказу про зарахування особового складу до списків військової частини (про прийом на роботу працівника) є, зокрема, для військовослужбовців - іменні списки команд, приписи і документи, що посвідчують особу військовослужбовця.
З вказаних норм у їх сукупності слідує, що організація обліку та призову громадян в особливий період, покладена на територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.
Разом з тим, зарахування до штату військової частини та виключення з нього здійснюється наказами по стройовій частині відповідної військової частини. Відповідне зарахуванням здійснюється на підставі іменних списків команд, які надходять від територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
У відповідності до поіменного списку військовозобов`язаних, які призвані ІНФОРМАЦІЯ_6 від 04.06.2025 року № 961, солдат ОСОБА_1 , 1999 року народження, ВОС 956647 відправлений до Військової частини НОМЕР_4 .
Відтак, командир Військової частини НОМЕР_4 при прийнятті наказу від 04.06.2025 року № 117 мтд (по стройовій частині), яким військовослужбовця зараховано до списків особового складу військової частини, діяв у відповідності до п.14 Розділу ІІ Інструкції №280.
Таким чином, Військова частина НОМЕР_4 не мала права не зарахувати ОСОБА_1 до особового складу та не призначення на посаду, адже наказ про зарахування його до списків особового складу Військової частини НОМЕР_4 та призначення на посаду, винесено відповідно до приписів законодавства.
З урахуванням наведеного підстави вважати дії командування Військової частини НОМЕР_4 протиправним при зарахуванні до списків частини відсутні.
Крім того, цей наказ вже реалізований, а тому його скасування без прийняття відповідного рішення про звільнення з військової служби не відновить початковий стан і не призведе до захисту прав та інтересів позивача, про які він просить у позові.
У питанні скасування акту індивідуальної дії разового застосування, який вичерпав свою дію фактом його виконання, Верховний Суд має сталу та послідовну позицію, відповідно до якої такий акт не може бути скасованим після його виконання через порушення гарантій стабільності суспільних відносин та принципу правової визначеності (зокрема, таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 12 травня 2021 року у справі № 9901/286/19, від 8 вересня 2021 року у справі № 816/228/17, Касаційний адміністративний суд у рішеннях від 14 липня 2021 року у справі № 9901/96/21, від 27 жовтня 2022 року у справі № П/9901/97/21).
Отже, скасування після його реалізації та вичерпання своєї дії оскаржуваного позивачем акту індивідуальної дії про прийняття на військову службу за призовом до військової частини, порушить стабільність публічно-правових відносин та принцип правової визначеності.
Також позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування наказу командира Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України в частині зарахування до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 задоволенню не підлягають, оскільки за інформацією, наданою Військовою частиною НОМЕР_5 Національної гвардії України, до списку особового складу Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України солдата ОСОБА_1 зарахований не був та не перебуває. Доказів протилежного позивачем не надано та в матеріалах справи відсутні.
Відтак, похідні позовні вимоги в частині зобов`язання вчинити певні дії також задоволенню не підлягають
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. 
Відповідно до правил статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Згідно ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
УХВАЛИВ:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_7 ), Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_8 ), Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України ( АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_9 ) про визнання протиправним та скасування наказів у частині, зобов`язання вчинити певні дії – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя О.В. Серьогіна