ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/830/25 Суддя (судді) першої інстанції: Оксана ТИХОНЕНКО

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2025 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: 
Головуючого судді: Чаку Є.В., 
суддів: Сорочка Є.О., Коротких А.Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

У С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо оформлення та подання до Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України документів для призначення та виплати одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності військовослужбовцю ОСОБА_1 ; зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 оформити та подати до Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України документів для призначення та виплати одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності військовослужбовцю ОСОБА_1 .
Чернігівський окружний адміністративний суд рішенням від 09 квітня 2025 року відмовив у задоволенні позову.
Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позов у повному обсязі. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. В обґрунтування скарги апелянт зазначив, що у зв`язку з отриманням 2 групи інвалідності під час захисту Батьківщини набув права на отримання одноразової грошової допомоги. Однак, відповідач протиправно в порушення вимог законодавства України не направляє до Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України документи для призначення та виплати одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності військовослужбовцю ОСОБА_1 .
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Зазначив, що у командування Військової частини НОМЕР_1 були відсутні правові підстави щодо оформлення та подання до Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України документів для призначення та виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцю ОСОБА_1 , так як із-за його відсутності у військової частини не було можливості
здійснити первинний розгляд документів та відповідно подання на вищий рівень. В медичній службі військової частини НОМЕР_1 медичні документи, які б підтверджували правдивість втрати здоров`я ОСОБА_1 були відсутні, він навіть туди не звертався.
Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного (в порядку письмового) позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу за контрактом.
Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 №4, від 29.01.2023 (по стройовій частині), старшого солдата ОСОБА_1 , призначено на посаду головного сержанта взводу технічного забезпечення 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , який прибув з Військової частини НОМЕР_2 , зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення. 
Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 №62, від 26.03.2023 (по стройовій частині), відповідно до підпункту 15 пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 із змінами, внесеними згідно з Указом Президента №503/2016 від 14.11.2016 старшого солдата ОСОБА_1 , головного сержанта взводу технічного забезпечення 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 увільнено від займаної посади та зараховано в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 . 
Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 №77, від 10.04.2023 (по стройовій частині), старший солдат ОСОБА_1 виведений у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , знятий зі всіх видів забезпечення (в тому числі призупинена виплата грошового забезпечення) з 09.04.2023, у зв`язку із самовільним залишенням військової частини НОМЕР_1 .
25.09.2023 позивачу встановлено другу групу інвалідності, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №1103728. Травма так, пов`язана із захистом Батьківщини.
Листом від 16.05.2024 № 5990/94 Військова частина НОМЕР_1 повідомила представника позивача, що позивач згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 77 від 10.04.2023 знаходиться у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , а тому знятий з усіх видів забезпечення (в тому числі призупинена виплата грошового забезпечення) з 09.04.2023, у зв`язку із самовільним залишенням частини. Крім того повідомлено, що до Військової частини НОМЕР_1 документи для опрацювання виплати на одноразову грошову допомогу у зв`язку з інвалідністю старшого солдата ОСОБА_1 - не надходили.
29.06.2024 позивач направив відповідачу заяву про виплату одноразової грошової допомоги та відповідні додатки до неї.
Листом від 25.09.2024 №9378/94 відповідач повідомив позивача, що згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 77 від 10.04.2023 у відповідності до абзацу 16 пункту 15 розділу ІІ Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 15.09.2022 № 280 та абзацу 9 пункту 15 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 (зі змінами), старшого солдата ОСОБА_1 у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , знято з усіх видів забезпечення (в тому числі призупинена виплата грошового забезпечення) з 09.04.2023, у зв`язку із самовільним залишенням військової частини НОМЕР_1 . У зв`язку з вищевикладеним поновлення всіх видів грошового забезпечення будуть позивачу можливі тільки після повернення до Військової частини НОМЕР_1 .
Вважаючи бездіяльність відповідача щодо оформлення та подання до Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України документів для призначення та виплати одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності протиправною, позивач звернувся до суду з відповідним позовом за захистом своїх прав та інтересів.
Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції зазначив, що судом не встановлено факту звернення позивача до Військової частини НОМЕР_1 з заявою щодо виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю, а тому у суду відсутні правові підстави для зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 оформити та подати до Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України документів для призначення та виплати одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності військовослужбовцю ОСОБА_1 .
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців визначені Законом №2011-ХІІ.
Відповідно до статті 1 Закону №2011-ХІІ соціальним захистом військовослужбовців є діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Згідно з положеннями частини першої статті 16 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога) - це гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Пунктом 4 частини другої зазначеної статті передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Відповідно до частини третьої статті 16 Закону №2011-ХІІ військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, за умов, визначених Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Згідно з частиною третьою статті 24 Закону №2232-XII військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: 1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); 2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; 3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); 4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; 5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.
Відповідно до п. 12 Порядку № 975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві резервістами (далі розпорядник бюджетних коштів).
Пунктом 13 Порядку № 975 передбачено, що керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в п. 10 і 11 цього Порядку.
Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
Аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що Військова частина, як повноважений орган, у межах спірних правовідносин зобов`язана направити подані позивачем для призначення одноразової грошової допомоги документи до Міністерства оборони України разом із своїм висновком щодо виплати одноразової грошової допомоги (наявності чи відсутності підстав). 
Судом встановлено, що 01.04.2024 позивач звернувся до Міністерства оборони України із заявою про виплату одноразової грошової допомоги.
Листом від 30.04.2025 МОУ повідомлено, що згідно з п.4.7 Положення №530 документи для призначення та виплати ОГД в разі встановлення інвалідності військовослужбовцям оформляє та подає до Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України командир військової частини.
Відповідно до Законів України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» наказом Міністра оборони України №530 від 14 серпня 2014 року було затверджено Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей (далі Положення №530).
Абзацом сьомим пункту 4.7 розділу IV цього Положення №530 визначено, що документи на одержання одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності особам, звільненим з військової служби (зборів, резерву), оформляє та подає в Департамент фінансів Міністерства оборони України обласний військовий комісар за місцем проживання цих осіб.
Згідно з пунктом 4.8 розділу IV Положення №530 висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги уповноважені органи (військові частини, військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів, установи, організації та військові комісаріати (ТЦКСП)), які здійснюють оформлення документів для призначення одноразової грошової допомоги, подають до Департаменту фінансів Міністерства оборони України в 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів.
Якщо документи, необхідні для прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги, відсутні, уповноважені органи (військові частини, військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів, установи, організації та військові комісаріати (ТЦКСП)), які здійснюють оформлення документів для призначення одноразової грошової допомоги, надають заявникам допомогу в їх розшуку.
Пункт 4.9 розділу IV Положення №530 передбачає, що заява та документи, що до неї додаються, щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги, подані з порушенням вимог Порядку виплати допомоги, розглядаються уповноваженим органом (військовою частиною, військовим навчальним закладом, військовим навчальним підрозділом вищого навчального закладу, установою, організацією та військовим комісаріатом (ТЦКСП)), що здійснює оформлення документів для призначення одноразової грошової допомоги, відповідно до Закону України «Про звернення громадян».
Пункт 4.13 розділу IV Положення №530 визначає, що зразки документів, які оформлюються для призначення та виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктами 4.6, 4.7 цього розділу, наведені в додатках 9 - 16 до цього Положення.
Аналізуючи наведене нормативне регулювання, колегія суддів зазначає, що до компетенції відповідача (як уповноваженого органу в розумінні Порядку № 975), належить лише попередній розгляд заяви і доданих до неї документів, поданих військовослужбовцем для призначення і виплати йому одноразової грошової допомоги при наявності інвалідності, чи втрати працездатності, і їх направлення до розпорядника бюджетних коштів (Департаменту фінансів Міністерства оборони України) з висновком (має право/не має права) щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 та 11 цього Порядку №975.
В даному випадку в матеріалах справи відсутня заява позивача щодо виплати одноразової грошової допомоги пов`язаною із захистом Батьківщини та доданих до неї документів, адресована відповідачу. 
Разом з тим, позивач на підтвердження направлення заяви про виплату ОГД на адресу відповідача, долучив до матеріалів справи копію опису вкладення поштового відправлення (а.с.26). Зі змісту вказаного документа вбачається, що на адресу В/ч НОМЕР_3 було направлено заяву про виплату ОГД у зв`язку з інвалідністю внаслідок війни ОСОБА_1 , завірену копію паспорта, завірену копію індивідуального податкового номеру, завірену копію військового квитка, нотаріально завірену довідку про обставини травми, завірену копію посвідчення учасника бойових дій, нотаріально завірену копію довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності, нотаріально засвідчену копію посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни, копію довідки за реквізитами для отримання грошових виплат з банківської установи.
Згідно доказів наявних у матеріалах справи копію наведеного вище відправлення було вручено відповідачу 08 липня 2024 року.
27.08.2024 позивач направив на адресу відповідача звернення в порядку Закону України «Про звернення громадян» в якому зазначав, що 29.06.2024 ним направлялась заява про призначення ОГД у зв`язку з отриманням інвалідності. Проте станом на 27.08.2024 відськовою частиною не зроблено жодної дії щодо призначення грошової допомоги. У зверненні позивач просив надати інформацію про стан розгляду його заяви щодо виплати грошової допомоги у зв`язку із отримання ним 2 групи інвалідності під час захисту батьківщини.
Листом від 25.09.2024 №9378/94 відповідач повідомив позивача, що згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 77 від 10.04.2023 у відповідності до абзацу 16 пункту 15 розділу ІІ Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 15.09.2022 № 280 та абзацу 9 пункту 15 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 (зі змінами), старшого солдата ОСОБА_1 у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , знято з усіх видів забезпечення (в тому числі призупинена виплата грошового забезпечення) з 09.04.2023, у зв`язку із самовільним залишенням військової частини НОМЕР_1 . У зв`язку з вищевикладеним поновлення всіх видів грошового забезпечення будуть позивачу можливі тільки після повернення до Військової частини НОМЕР_1 .
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначив, що відмова подати документи до повернення ОСОБА_1 зумовлена тим, що з 09.04.2023 по теперішній час юридично позивач вважається таким який самовільно залишив військову дисципліну. Відповідач зазначив, що до В/ч НОМЕР_1 надходили адвокатські запити стосовно військовослужбовця ОСОБА_1 , на які було надано відповіді. При цьому відмови в оформленні документів для подачі їх на розгляд до Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України не було, а була вимога щодо його повернення до В/ч НОМЕР_1 , але військовослужбовець не повернувся. Крім того відповідач зазначив, що до В/ч з медичних закладів відповідні документи не надходили, а сам позивач самостійно медичні документи не надавав.
Колегія суддів зазначає, що загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24.03.1999 №548-XIV (далі - Статут внутрішньої служби).
Статутом керуються всі військові частини, кораблі, управління, штаби, організації, установи і військові навчальні заклади Збройних Сил України (далі - військові частини) (ч.2 вступу Статуту внутрішньої служби).
Згідно з ст. 6 Статуту внутрішньої служби внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань.
Вимоги цього Статуту зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець.
Абзацами 2, 4 ст.11 Статуту внутрішньої служби передбачено, що необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини.
Відповідно до ст.16 Статуту внутрішньої служби кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Згідно зі ст.ст. 129,130 Статуту внутрішньої служби внутрішній порядок - це суворе додержання визначених військовими статутами правил розміщення, повсякденної діяльності, побуту військовослужбовців у військовій частині (підрозділі) й несення служби добовим нарядом.
Враховуючи те, що з 09.04.2023 у зв`язку із самовільним залишенням В/ч НОМЕР_1 позивача виведено у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 та знято зі всіх видів забезпечення (в тому числі призупинена виплата грошового забезпечення), оскільки протягом більш ніж 1 року позивач не повертався до В/ч та не подавав до медичної служби В/ч медичні документи, які б підтверджували втрату здоров`я, у відповідача були відсутні правові підстави щодо оформлення та подання до Департаменту соціального забезпечення МОУ документів для призначення та виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , а також відсутня об`єктивна можливість здійснити первинний розгляд документів та відповідно складання подання. 
З огляду на викладені обставини у сукупності колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 оформити та подати до Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України документів для призначення та виплати одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності військовослужбовцю ОСОБА_1 .
Разом з тим колегія суддів зазначає, що мотиви з яких суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову, а саме відсутність факту звернення позивача до військової частини НОМЕР_1 з заявою щодо виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю, є помилковими, оскільки наявними у матеріалах справи доказами підтверджується факт надіслання позивачем на адресу відповідача заяви з додатками. Вказані обставини не заперечуються й самим відповідачем.
Отже, з урахуванням наведеного, рішення суду першої інстанції підлягає зміні, з урахуванням викладених у цій постанові мотивів.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. 
Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС.
Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
За змістом частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Підставами для зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права (частина перша статті 317 КАС України). Зміна судового рішення може полягати, зокрема, у доповненні або зміні його мотивувальної частини (частина четверта статті 317 КАС України).
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 315, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2025 року змінити з урахуванням викладених у цій постанові мотивів.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: Є.О.Сорочко

А.Ю.Коротких