ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

31 грудня 2025 року 	м. Ужгород	№ 260/9433/25 	

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Калинич Я.М., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до військової частини НОМЕР_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через представника – адвоката Отрох Алли Володимирівни, звернулася до суду з позовом до військової частини НОМЕР_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), у якому просить суд: 1. Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_2 щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 за січень-лютий 2024 року премії. 2. Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити премію ОСОБА_1 за січень-лютий 2024 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у січні та лютому 2024 позивача позбавили премії на підставі протоколу про адміністративне правопорушення. Вказує, що постановою Закарпатського апеляційного суду від 24.06.2024 у справі №309/543/24 постанову судді Хустського районного суду Закарпатської області від 21.02.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.172-20 КУпАП скасовано, закрито провадження на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП. Постановою Закарпатського апеляційного суду від 24.06.2024 у справі №309/579/24 постанову судді Хустського районного суду Закарпатської області від 21.02.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.172-20 КУпАП скасовано, закрито провадження на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП. Позивач зверталася із рапортом до відповідача, однак їй було відмовлено в перерахунку, оскільки у лютому за результатами проведеного службового розслідування їй оголошено «сувору догану» та на підставі п.5 глави 14 розділу ІІІ Інструкції позбавлено премії частково у розмірі 99 відсотків за лютий 2024. Позивач вважає відмову щодо повернення премії за січень-лютий 2024 протиправною, що і стало підставою для звернення позивача до суду із даним позовом.
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2025 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви. Недоліки позовної заяви усунуто в строк, наданий судом.
На виконання вимог ухвали суду від 19.11.2025 року представником позивача було подано заяву про поновлення строку звернення до суду. В обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом представник позивача зазначає, що про дійсне порушення прав позивач дізналася із наданих матеріалів службового розслідування 05.09.2025 року.
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 02.12.2025 постановлено заяву позивача про поновлення строку звернення з даним позовом – задовольнити, поновити позивачу строк звернення до суду з даним позовом, прийняти позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, запропоновано відповідачу в разі не визнання адміністративного позову, надіслати у строк протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), що підтверджують фактичні обставини.
16 грудня 2025 до суду надійшов відзив позовну заяву від військової частини НОМЕР_2 , у якому зазначено, що у лютому 2024 року проведене службове розслідування. Наказом №952-АГ від 24.02.2024 висновок службового розслідування щодо вищевказаних подій затверджено. Інспектору прикордонної служби вищої категорії - начальнику 3 групи інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип В) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип В) головному сержанту ОСОБА_2 за невиконання вимог статті 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, що виразилось у особистій недисциплінованості, допущенні негідного вчинку, у відповідності до статті 55 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та в порядку п. «в» статті 48 вищевказаного Статуту, оголошено дисциплінарне стягнення «сувора догана». На підставі пункту 5 глави 14 розділу III Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовців ДПСУ, затвердженої наказом МВС України від 25.06.2018 №558, головного сержанта ОСОБА_3 частково позбавлено премії за лютий 2024 року у розмірі 99 %, утримання проведено у березні 2024 року. Таким чином, на думку відповідача, дисциплінарне стягнення було накладено правомірно, враховуючи обсяг вини позивача і у відповідності до вимог законодавства.
Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України, з врахуванням положень ст.263 КАС України.
Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 ( НОМЕР_4 прикордонного загону Державної прикордонної служби України).
У лютому 2024 року відносно позивача відповідачем проведено службове розслідування.
Відповідно до висновку службового розслідування щодо встановлення обставин, причин та умов, що призвели до вживання військовослужбовцями алкогольних напоїв та перебування в стані алкогольного сп`яніння на території відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип В), причиною проведення вказаного службового розслідування відносно ОСОБА_1 став рапорт начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип В) про результати здійснення раптової перевірки організації несення служби прикордонного наряду « ІНФОРМАЦІЯ_5 », «Старший зміни прикордонних нарядів» та «Черговий підрозділу охорони кордону», а саме виявлення в службовому приміщенні для зберігання особистих речей головного сержанта ОСОБА_4 , яка виконувала обов`язки в прикордонному наряді під час розпивання алкогольних напоїв.
Так, зі змісту наказу №952-АГ від 24.02.2024 вбачається, що висновок службового розслідування щодо вищевказаних подій затверджено. Інспектору прикордонної служби вищої категорії - начальнику 3 групи інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип В) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип В) головному сержанту ОСОБА_2 за невиконання вимог статті 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, що виразилось у особистій недисциплінованості, допущенні негідного вчинку, у відповідності до статті 55 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та в порядку п. «в» статті 48 вищевказаного Статуту, оголошено дисциплінарне стягнення «сувора догана». На підставі пункту 5 глави 14 розділу III Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовців ДПСУ, затвердженої наказом МВС України від 25.06.2018 №558, головного сержанта ОСОБА_3 частково позбавлено премії за лютий 2024 року у розмірі 99 %.
Відповідно до рапорту безпосереднього начальника позивача, головного сержанта ОСОБА_3 включено в наказ №28-OC від 12 січня 2024 року про позбавлення премії за січень 2024 року в повному обсязі відповідно до абзацу 3 пункту 6 глави 14 розділу III Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2018 №558, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.07.2018 за №854/32306 за факт вживання алкогольних напоїв на території органу Держприкордонслужби.
Постановою Закарпатського апеляційного суду від 24.06.2024 у справі №309/543/24 провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП.
Постановою Закарпатського апеляційного суду від 24.06.2024 у справі №309/579/24 провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-18 КУпАП.
Відповідно до змісту рапорта ОСОБА_1 від 21.03.2025 встановлено, що такий було адресовано начальнику НОМЕР_4 прикордонного загону з проханням надати вказівку головному бухгалтеру-начальнику фінансово-економічного відділу про виплату ОСОБА_1 коштів за період січень та лютий 2024 у зв`язку із набранням законної сили постанов Закарпатського апеляційного суду у справах №309/543/24 та №309/579/24.
Зі змісту доданого до матеріалів справи листа НОМЕР_4 прикордонного загону №09/9438-25 від 27.05.2025 вбачається, що представника позивача повідомлено про відсутність підстав для реалізації рапорту ОСОБА_1 та проведення перерахунку, оскільки на неї накладено дисциплінарне стягнення.
Вважаючи вказану відмову протиправною, позивачка звернулася до суду з цим позовом. 
Надаючи оцінку спірним правовідносинам та визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить з такого.
За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відтак суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Частиною п`ятою статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Частиною першою статті 2 Закону України від 25.03.1992 №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-XII) передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Військова служба є особливим видом публічної служби, тому її проходження передбачає особливе регулювання, а саме межі реалізації військовослужбовцями своїх службових прав у зв`язку з специфікою їх правового статусу, а також відносини щодо звільнення та проходження військової служби врегульовані як загальним законодавством України про працю, так і спеціальним законодавством.
Частиною першою статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII) встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Згідно з частинами другою, третьою статті 9 Закону №2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Відповідно до частини четвертої статті 9 Закону №2011-ХІІ, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року №704 (далі - Постанова №704) установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Порядок проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України у мирний час та особливості проходження військової служби в ній в особливий період, а також відносини, що виникають у зв`язку з проходженням в органах Держприкордонслужби кадрової військової служби особами офіцерського складу до їх переходу в установленому порядку на військову службу за контрактом або звільнення з військової служби визначаються Положенням про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженим Указом Президента України від 29 грудня 2009 року № 1115/2009 (далі - Положення №1115/2009).
Згідно з пунктом 2 Положення №1115/2009 громадяни проходять військову службу в Держприкордонслужбі (далі - військова служба) в добровільному порядку або за призовом. Громадяни, які проходять військову службу в Держприкордонслужбі, є військовослужбовцями Держприкордонслужби (далі - військовослужбовці).
Відповідно до пункту 5 Положення №1115/2009 громадяни, які вступили на військову службу за контрактом або за призовом, складають Військову присягу на вірність Українському народу в порядку, визначеному Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України.
Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, затвердженим Законом України №551-XIV від 24 березня 1999 року, зі змінами та доповненнями (далі Дисциплінарний статут).
Згідно з преамбулою Дисциплінарного статуту, усі військовослужбовці Збройних сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.
Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний ста Збройних Сил України), який визначає сутність військової дисципліни, оборони військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.
Відповідно до вимог статей 1, 2 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.
Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
Відповідно до ч.4 ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця:
додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів;
бути пильним, зберігати державну таємницю;
додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство;
виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету;
поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків;
не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.
Відповідно до ч.7 ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, застосовувати заохочення та накладати дисциплінарні стягнення можуть тільки прямі командири та командири, визначені в розділі 3 цього Статуту. Дисциплінарну владу, яка надана молодшим командирам, завжди мають і старші командири.
Частиною першою статті 45 Дисциплінарного статуту ЗСУ визначено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
Відповідно до ст.48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення:
а) зауваження;
б) догана;
в) сувора догана;
г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти);
ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби);
д) пониження в посаді;
е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу);
є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу);
ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).
Суд враховує, що за змістом частини третьої статті 5 Дисциплінарного статуту ЗСУ стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України».
Відповідно до пункту 4 розділу І «Порядку проведення службового розслідування в Державній прикордонній службі України» затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 08 листопада 2021 року № 815, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 січня 2022 р. за № 39/37375 (далі - Порядок №815), підставою для призначення службового розслідування є, зокрема: наявність інформації про невиконання або неналежне виконання військовослужбовцем своїх службових обов`язків; наявність інформації про порушення військової дисципліни або громадського порядку.
Відповідно до пункту 1 розділу VI Порядку №815 за результатами службового розслідування складається висновок службового розслідування.
Згідно з пунктом 1 розділу VII Порядку №815 за результатами розгляду висновку та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, начальник (командир) органу Держприкордонслужби затверджує висновок службового розслідування та приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.
Дисциплінарний статут Збройних Сил України не визначає послідовність застосування зазначених стягнень. Командир самостійно приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення в межах дисциплінарної влади, наданої йому Дисциплінарним статутом Збройних Сил України.
Статтею 28 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачено, що єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в: наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця; наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази; забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.
Отже, обрання виду дисциплінарного стягнення є дискреційним повноваженням командира.
Суд зауважує, що особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування у спорі покладається на відповідача – суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії. У даному випадку відповідачем надано матеріали щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, наведено підстави прийняття рішення щодо притягнення до вказаного виду юридичної відповідальності. 
Суд констатує, що звертаючись із даним позовом до суду, позивачка не оскаржує наказ щодо накладення на неї дисциплінарного стягнення, а предметом оскарження у даній справі є відмова у нарахуванні та виплаті позивачці премії за січень та лютий 2024, що, в свою чергу, хоча і має причинно-наслідковий зв`язок із ухваленням відповідачем відповідного рішення про притягнення її до дисциплінарної відповідальності, однак на відміну від адміністративної відповідальності, про яку йдеться за змістом позову, дисциплінарна відповідальність має інший характер, процедуру, порядок прийняття та оскарження відповідних рішень.
Позивачка вказує саме на те, що їй протиправно відмовили листом, в якому повідомлено, що її рапорт залишили без реалізації, при цьому не оскаржує висновок службового розслідування та рішення щодо результатів проведеного розслідування.
В той же час, слід зазначити, що нарахування та виплата премій не є безумовним обов`язком відповідача. Якщо премія є заохочувальною (не обов`язковою за законом), то її нарахування є правом (дискрецією) командування. Суд може визнати невиплату неправомірною лише у випадку, якщо доведено, що командир діяв свавільно, порушив встановлений порядок виплати премій, або премія була обов`язковою, а не заохочувальною. 
Частинами першою, другою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено наявності в оскаржуваних діях відповідача ознак протиправності, не доведено порушення прав або перевищення повноважень відповідачем при прийнятті рішення про відмову у нарахуванні та виплаті премії позивачці, а відтак у задоволенні позовних вимог слід відмовити.
Підстави для розподілу судових витрат відповідно до положень ст.139 КАС України відсутні.
Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя	Я. М. Калинич