РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2026 року 
м. Рівне

Справа № 565/838/25
Провадження № 22-ц/4815/216/26

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 

головуючого-судді – Шимківа С.С.,
суддів: – Боймиструка С.В., Ковальчук Н.М.,
секретар судового засідання – Хлуд І.П.,

учасники справи: 
заявник – ОСОБА_1 ,
заінтересована особа – Уповноважений ВРУ з прав людини 
Лубінець Дмитро Валерійович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Прокопчуком Олегом Михайловичем на рішення Вараського міського суду Рівненської області від 15 жовтня 2025 року (ухвалене у складі судді Бренчук Г.В., повний текст рішення суду складено 20 жовтня 2025 року) у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, -

в с т а н о в и в :

У квітні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.
Заяву обґрунтовувала тим, що з листопада 2009 року по лютий 2022 року вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах із ОСОБА_2 , вела з ним спільне господарство та мала спільний бюджет.
Місцем їх спільного проживання було місто Ірпінь Київської області, офіційно шлюб між ними зареєстрований не був. 
14 березня 2022 року ОСОБА_2 вступив до лав Збройних Сил України, під час його відпусток він та заявниця відвідували її матір та його брата. 
З 2022 року по 2024 рік знімали житло в різних місцях, у липні 2024 року отримали кімнату в гуртожитку в м.Київ. Заявниця та ОСОБА_2 разом працювали у ТОВ "Три О", звільнилися в один день. 
У зв`язку з необхідністю встановлення місцеперебування чи факту смерті військовослужбовця ОСОБА_2 , який 18 листопада 2024 року зник безвісти, у заявниці виникла необхідність встановлення факту їхнього спільного проживання однією сім`єю, як чоловіка та жінки, в судовому порядку.
Просила суд встановити факт проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у період з листопада 2009 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Рішенням Вараського міського суду Рівненської області від 15 жовтня 2025 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу – відмовлено.
Рішення мотивовано недоведеністю факту проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з листопада 2009 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Не погоджуючись із рішенням місцевого суду, представник ОСОБА_1 – адвокат Прокопчука Олег Михайлович оскаржив його в апеляційному порядку.
У поданій апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції не оцінив належним чином докази, не навів у рішенні мотивів відхилення кожного з них та безпідставно звів їх оцінку до відсутності доказів щодо спільного проживання в АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , ігноруючи інші надані заявницею докази, зокрема показання свідка ОСОБА_3 – рідного брата зниклого безвісти військовослужбовця ОСОБА_2 .
Так, свідок ОСОБА_3 зазначив, що ОСОБА_1 – жінка ОСОБА_4 (його брата), більше 15 років вони разом проживали, приїздили разом садити город, навідували разом матір, не сварилися.
Також свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила, що познайомилася зі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 приблизно у 2009 році під час проживання в гуртожитку м. Ірпінь. На той момент вони ще не проживали однією сім`єю. У жовтні 2009 року свідок вибула у тривале відрядження, а повернувшись навесні 2010 року, вже тоді ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали разом в м. Ірпінь як чоловік та дружина.
Окрім того, судом залишено поза увагою показання свідка ОСОБА_6 – брата ОСОБА_1 , який показав, що літом 2010 року сестра ОСОБА_7 приїздила з ОСОБА_4 в гості та познайомила його та маму зі своїм чоловіком.
Свідок ОСОБА_8 – подруга ОСОБА_1 також пояснила суду, що з кінця 2009 року та до повномасштабного вторгнення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали разом як чоловік та дружина (пізніше ОСОБА_2 вступив до лав ЗСУ).
У даній справі всі свідки, допитані у судовому засіданні, були безпосередніми очевидцями спільного проживання заявниці та ОСОБА_2 , спостерігали за їхньою спільною поведінкою, взаємними діями, побутом і стосунками. Отже, їхні показання відповідають вимогам ст. 90 ЦПК України.
Таким чином, рішення суду першої інстанції є неповним та необґрунтованим, оскільки було ухвалене без належного врахування усіх фактичних даних, отриманих із достовірних показань свідків, що могло суттєво вплинути на правильність висновків суду.
Додає, що саме ОСОБА_1 було надіслано сповіщення про факт зникнення безвісти військовослужбовця ОСОБА_2 , а 24 листопада 2024 року їй було надіслано особисті речі ОСОБА_2 .. 
ОСОБА_2 , надав командуванню дані про необхідність сповіщення саме ОСОБА_1 , що очевидно свідчить про статус останньої як дружини.
Значними доказами, котрі суд першої інстанції не прийняв до уваги, також є банківські перекази Николайчука С.І. на рахунок ОСОБА_1 ..
Наголошує на об`єктивній неможливості надання інших доказів спільного проживання сторін в м. Ірпінь Київської області за адресою: АДРЕСА_1 , що зумовлено виїздом керівництва гуртожитку за кордон та руйнуванням гуртожитку внаслідок російської окупації м. Ірпінь у 2022 році, що унеможливило отримання будь-яких архівних довідок, актів, квитанцій тощо.
Просить суд скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове – про задоволення заяви.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, з огляду на наступне.
Покликаючи на її перебування з ОСОБА_2 з листопада 2009 року у стосунках властивих подружжю, зокрема спільне проживання та ведення спільного господарства, ОСОБА_1 просила суд встановити вказаний факт.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. 
У постанові від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц Велика Палата Верховного Суду зауважила, що, вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України). 
Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні подружжю. Таким чином, предметом доказування у справах про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, покази свідків, листи ділового та особистого характеру тощо. Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із подружжя, свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.
На підтвердження факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 надала суду наступні докази:
– фото спільного відпочинку ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ;
– довідки ТОВ "Три О" №141 від 17 лютого 2025 року та № 142 від 17 лютого 2025 року, у яких зазначено, що ОСОБА_1 з 06 травня 2014 року по 31 жовтня 2017 року працювала в ТОВ "Три О", а ОСОБА_9 працював в ТОВ "Три О" з 16 грудня 2013 року по 31 жовтня 2017 року (а.с. 27, 28, том 1);
– виписку по картці/рахунку НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) і додатковим рахункам за період з 01.06.2024 року по 17.02.2025 року, з якої вбачається, що протягом періоду, за який надано вказану виписку, ОСОБА_2 перераховував кошти на рахунок ОСОБА_1 (а.с. 29-34, том 1);
– сповіщення сім`ї №10155 від 20 листопада 2024 року, в якому ОСОБА_1 повідомлено, що її цивільний чоловік – молодший сержант військової НОМЕР_3 частини ОСОБА_2 , зник безвісти 18 листопада 2024 року в ході виконання бойового завдання, приймаючи активну участь в бойових діях в населеному пункті Торецьк, Бахмутського району, Донецької області (а.с. 24);
– відповідь директора Департаменту моніторингу додержання прав у секторі оборони та прав ветеранів і військовослужбовців, полонених та членів їх родин на звернення ОСОБА_1 від 08.02.2025 року, у якому зазначено, що для скерування інформації до російської сторони рідним необхідно надати документи, які підтверджують їх ступінь спорідненості з військовослужбовцем (сповіщення про зникнення безвісти, документи, що засвідчують особу заявника, свідоцтво про шлюб, свідоцтво про народження дитини тощо) (а.с. 25, том 1);
– інформацію Вараського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вараському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції №872/1198/341-04-05 від 22 липня 2025 року згідно якої актовий запис про розірвання шлюбу №107 від 03 вересня 2007 року складений відділом реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області на ОСОБА_10 та ОСОБА_1 , актовий запис про розірвання шлюбу №418 від 14 жовтня 2005 року складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Кам`янець-Подільському реєстраційної служби Кам`янець-Подільського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області складений на ОСОБА_2 та ОСОБА_11 .
16 вересня 2025 року представнику ОСОБА_1 - адвокату Прокопчуку О.М. Уповноваженим Верховної Ради України з прав людини надано відповідь, що для скерування інформації до російської сторони рідним необхідно надати документи, які підтверджують їх ступінь спорідненості з військовослужбовцем (документи, що засвідчують особу заявника, свідоцтво про шлюб, свідоцтво про народження дитини, рішення суду тощо), а також згоду на скерування персональних даних військовослужбовця до російської сторони.
Координаційний штаб з питань поводження з військовополоненими 04 квітня 2025 року надав відповідь адвокату Прокопчуку О.М. на адвокатський запит, що до Координаційного штабу не надходили повідомлення від Міжнародного Комітету Червоного Хреста або зі сторони російської федерації про перебування ОСОБА_2 у полоні, стану його здоров`я та місця утримання. Зазначено, що безпосередній доступ до всієї інформації, яка стосується ОСОБА_2 , його родичі можуть отримати в Особистому кабінеті Координаційного штабу.
Військова частина НОМЕР_3 12 лютого 2025 року надала відповідь адвокату Прокопчуку О.М. на адвокатський запит щодо розшуку зниклого безвісти ОСОБА_2 , що у разі отримання будь-якої інформації стосовно фактів викладених у заяві його буде поінформовано додатково.
Допитані в судовому засіданні суду першої інстанції свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 вказали на наявність між заявницею та ОСОБА_2 стосунків притаманних подружжю, їх проживання в одному гуртожитку, спільне відвідування рідних один одного.
Разом з тим, син зниклого безвісти ОСОБА_2 - ОСОБА_12 , в судовому засіданні суду першої інстанції заперечував проти задоволення заяви ОСОБА_1 , вказувши, що батько не вважав, що проживає із заявницею однією сім`єю.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч. 2 ст. 80 ЦПК України). Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. 4 ст. 77 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 1 та ч. 2 ст. 89 ЦПК України).
Аналізуючи надані заявницею докази, апеляційний суд дійшов висновку про недоведеність ОСОБА_1 факту її проживання з ОСОБА_2 , однією сім`єю як чоловіка та жінки без шлюбу, у період з листопада 2009 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Як зазначено Верховним Судом у його постановах від 23 вересня 2021 року у справі № 204/6931/20, від 30 червня 2022 року у справі № 694/1540/20, від 25 грудня 2024 року у справі № 501/4442/21 факт спільного відпочинку сторін, спільна присутність на святкуванні свят, пересилання відповідачем коштів на рахунок жінки, самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між жінкою та чоловіком склалися та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю.
За відсутності у матеріалах справи жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт ведення  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, місцевим судом правомірно відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.
Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона, згідно вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Однак, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував. 
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , яка подана її представником – адвокатом Прокопчуком Олегом Михайловичем залишити без задоволення, а рішення Вараського міського суду Рівненської області від 15 жовтня 2025 року – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Повний текст постанови виготовлено 15 січня 2026 року.

Головуючий-суддя      Шимків С.С.

Судді:  Боймиструк С.В.

 
Ковальчук Н.М.