Справа № 946/5175/25 
Провадження № 2/946/1155/26  

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2026 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у складі: 
головуючого судді - Баннікової Н.В.,
за участю секретаря судового засідання – Клопот М.П., 
розглянувши у спрощеному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ізмаїл цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Асоціації сільськогосподарських виробників «Прогрес» про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Асоціації сільськогосподарських виробників «Прогрес» про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно з договором купівлі-продажу квартири, укладеним 12 грудня 1991 року між АСВ «Прогрес» в особі Попазової Є.О., яка діяла на підставі довіреності, та нею, ОСОБА_2 , вона придбала у відповідача АСГВ «Прогрес» квартиру АДРЕСА_1 . Відповідно до п. 3 договору вказана квартира продана за 13 000,00 рублів. Всю суму вартості квартири вона зобов`язувалася виплатити протягом 15-ти років, тобто, до 2006 року. Цей договір зареєстрований в реєстрі Кам`янської сільської ради за № 102. Вона у повному обсязі сплатила відповідачу вартість квартири, що підтверджується довідкою АСГВ «Прогрес» № 2 від 17.06.2025 року. Згідно з випискою з погосподарської книги, виданої Старостою Кам`янського старостинського округу Саф`янівської сільської ради № 345 від 16.06.2025 року, квартира АДРЕСА_2 належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого Кам`янською сільською радою 12.12.1991 р. Відповідно до довідці КП «Ізмаїльське МБТІ» № 1709 від 16.12.2024 р., згідно з випискою з погосподарською книгою, власником квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_1 . Станом на 01.01.2013 року право власності не зареєстровано. Звідси, їй і стало відомо, що зазначений договір купівлі-продажу квартири є недійсним, оскільки не посвідчений нотаріально, та право власності на нерухоме майно не зареєстровано. Ці обставини перешкоджають їй, як власнику, вільно на свій розсуд користуватися та розпоряджатись квартирою. Просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна та визнати за нею право власності за вищевказану квартиру.
Представником позивача надано заяву про розгляд справи без її участі, не заперечує щодо прийняття заочного рішення суду, просить поновити строк позовної давності звернення до суду.
Відповідач у судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся, у відповідності до ст.128 ЦПК України, належним чином, про причину неприбуття не повідомив та не подав відзив, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України за відсутності заперечень до того позивача.
Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог з наступних підстав.
Судом встановлено, що згідно з договором купівлі-продажу № 102 від 12.12.1991 року, а саме, квартири АДРЕСА_2 , укладеного між АСХВ «Прогрес», в особі Попазової Є.О., та ОСОБА_3 , остання придбала вказану квартиру.
Відповідно до п.3 договору, продаж здійснено за 13 000,00 рублів. ОСОБА_2 сплатила до підписання цього договору 3 900,00 рублів, а 9 100,00 рублів зобов`язалась внести у касу АСГВ «Прогрес» протягом п`ятнадцяти років.
На теперішній час вказаний договір не оскаржений та не скасований.
З довідки № 2 від 17.06.2025 року АСГВ «Прогрес» вбачається, що ОСОБА_2 повністю виплатила вартість двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_3 .
З виписки № 345 від 16.06.2025 року Виконавчого комітету Саф`янської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області (Кам`янський старостинський округ) вбачається, що згідно погосподарської книги № 10, квартира АДРЕСА_2 належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого Кам`янською сільської радою 12.12.1991 року за № 102.
Як вбачається з довідки КП «Ізмаїльське МБТІ» №1709 від 16.12.2024 року власником квартири АДРЕСА_4 , є ОСОБА_1 . Станом на 01.01.2013 року право власності не зареєстроване.
Вказана квартира була надана ОСОБА_1 у 1989 році, з 04.07.1989 року вона зареєстрована у цій квартирі, що підстверджується відміткою у паспорті про місце реєстрації та випискою з погосподарської книги Кам`янського старостинського округу № 354 від 16.06.2025 року.
18.09.2024 року ФОП ОСОБА_4 ОСОБА_1 видано технічний паспорт на об`єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_5 .
Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Статтею 386 ЦК України визначено, що держава забезпечує захист прав всіх суб`єктів права власності. Кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю та звертатися до суду за захистом своїх прав.
Відповідно до статті 224 ЦК Української РСР в редакції 1963р., яка діяла на час укладання договору, за договором купівлі-продажу продавець зобов?язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов?язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно статті 227 ЦК Української РСР, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин.
Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).
У відповідності з ч.2 ст. 47 ЦК УРСР в редакції 1963р., яка діяла на час укладання договору (ст. 220 ЦК України 2004 р.), якщо сторони домовились відносно всіх суттєвих умов договору, що підтверджується письмовими доказами, та відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. В цьому разі подальше нотаріальне посвідчення договору не потрібне.
Згідно з роз?ясненнями п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з?ясування і дослідження інших обставин справи.
Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З оглядом на вищевказане, враховуючи, що сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне виконання договору, суд визнає вищевказаний договір дійсним.
У відповідності зі ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 78, 81 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.
Згідно із ст.71 ЦК України (в редакції 1963 року) загальний строк позовної давності для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність) встановлюється в три роки.
Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про можливість задоволення заявлених позивачем вимог, у зв?язку з чим задовольняє позов.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.12, 13, 76, 81, 83, 206, 223, 258, 259, 263, 265, 268, 272, 273, 354, 355 ЦПК України, ст.47, 224, 227 ЦК України в редакції 1963 року, суд –

ВИРІШИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовною заявою.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Асоціації сільськогосподарських виробників «Прогрес» про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності - задовольнити.
Визнати дійсним договір купівлі-продажу № 102 від 12 грудня 1991 року квартири АДРЕСА_2 , зареєстрований Кам`янською сільською радою народних депутатів Ізмаїльського району Одеської області, укладений між Асоціацією сільськогосподарських виробників «Прогрес» та ОСОБА_2 .
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на квартиру АДРЕСА_4 , загальною площею 55,1 кв.м.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного суду.
У зв`язку з перебуванням судді на лікарняному рішення проголошено 05.02.2026 р. 

Суддя: /підпис/
З оригіналом згідно:
Суддя: 	Н.В.Баннікова