справа № 619/4833/25
провадження № 2/619/93/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 січня 2026 року 
м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області
у складі головуючого судді Коваленко Н.В.,
за участю секретаря судового засідання Носачової І.В.,
Справа № 619/3481/25
Ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:
позивач: ОСОБА_1 ;
відповідач: ОСОБА_2 ;
Золочівська селищна рада Харківського району Харківської області;
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження позов про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, в порядку спадкування за законом.
Стислий виклад позиції сторін.
ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник, адвокат Ісоєв М.Н., через систему «Електронний суд» звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , Золочівської селищної ради Харківського району Харківської області, в якому, просить визнати за нею, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на житловий будинок 1965 року забудови, літ. А-1, загальною площею 47,8 квадратних метрів, житловою площею 30,7 квадратних метрів, веранда - а; ганок, -а1; та господарськи будівлі та споруди: літ. Б - літня кухня; літ. В - погріб; літ. Г - сарай; літ. Д - вбиральня; № 1-3 огорожа, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , як за спадкоємцем за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 .
В обґрунтування позову представник позивача посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер її рідний брат ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що мав реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , хоча він фактично та постійно проживав у будинку АДРЕСА_1 разом із своєю рідною сестрою, позивачем ОСОБА_1 , у належному їй на праві приватної власності житловому будинку. За життя померлий ОСОБА_3 не перебував у шлюбі та дітей не мав. Його та позивача батько ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , а їх матір ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 . Таким чином, після померлого ОСОБА_3 не має інших спадкоємців окрім позивача ОСОБА_1 , яка згідно вимог статті 1262 ЦК України, як спадкоємець другої черги за законом, має право на спадщину після смерті свого брата ОСОБА_3 . Спадщина, що відкрилася після померлого ОСОБА_3 складається з житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями і спорудами, 1965 року забудови, літ. А-1, загальною площею 47,8 квадратних метрів, житловою площею 30,7 квадратних метрів, веранда - а; ганок, -а1; та господарськи будівлі та споруди: літ. Б - літня кухня; літ. В - погріб; літ. Г - сарай; літ. Д - вбиральня; № 1-3 огорожа, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 . Житловий будинок розташований на земельній ділянки фонду Золочівської селищної ради, тобто присадибна земельна ділянка не була приватизована. У встановлений процесуальний шестимісячний строк позивач ОСОБА_1 не змогла звернутися до нотаріальної контори через початок з 24.02.2022 року повномасштабної військової агресії РФ проти України та введення режиму воєнного стану, а також через їх перебування у зоні активних військових дій. Крім того, у той час на території громади взагалі не працювали нотаріуси та місцева влада. Під час її звернення з цього питання до старости Золочівської селищної ради їй пояснили, що так як померлій брат постійно та фактично проживав разом з нею за однією адресою, то вона вважається такою, що прийняла спадщину. Вважаю, що після померлого ОСОБА_3 , його рідна сестра позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину, так як вона фактично проживала на час відкриття спадщини за однією адресою із спадкодавцем - своїм рідним братом ОСОБА_3 , який протягом останніх понад 10 років життя через хвороби, потребував стороннього догляду, якому вона надавала, однак документально вона не може довести цей факт через те, що на день смерті брата вони мали реєстрацію місця проживання за різними адресами, а через перебування у зоні активних військових дій, вона не в змозі була протягом шестимісячного строку звернутися до нотаріусів України. 13.05.2025 року позивач ОСОБА_1 звернулась до державного нотаріуса П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори Ворвуль Г.Г., що діяла в порядку виконання обов`язків завідувача Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області, із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на її ім`я на право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 , після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 її рідного брата ОСОБА_3 , вважаючи, що вона прийняла спадщину після нього. Разом із тим після отримання та ознайомлення із наданими документами, постановою державного нотаріуса П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори Ворвуль Г.Г. від 13.03.2025 року №265/02-31 було вирішено: "Відмовити громадянці ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії - видачі на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на право власності на будинку АДРЕСА_2 , після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 ". У зв`язку з цим позивач ОСОБА_1 , яка протягом встановленого строку не зверталися до будь - якого нотаріуса із заявою про прийняття спадщини або із заявою про відмову від неї, вважаючи себе такою, що прийняла спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 свого брата ОСОБА_3 змушена звернутися до суду з позовною заявою про визнання за нею права власності на спадкове майно.
Рух справи та виклад заперечень заінтересованої особи.
Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 25.08.2025 відкрито провадження у цивільній справі. Судом ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначити підготовче судове засідання на 24 вересня 2025 року о 09 годині 30 хвилин у приміщенні Дергачівського районного суду Харківської області. Клопотання позивача (представника позивача) про витребування доказів задоволено. 
24.09.2025 ухвалою суду клопотання представника позивача задоволено та витребувано додаткові докази по справі.
03.10.2025 на адресу суду надійшла із Золочівської селищної ради Богодухівського району Харківської області інформаційна довідка про зареєстрованих осіб в будинку АДРЕСА_2 . Згідно якої за вказаною адресою був зареєстрований тільки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
13.10.2025 на адресу суду надійшли з Золочівської державної нотаріальної контори, належним чином посвідчені копії матеріалів спадкової справи № 25/2025, відкритої після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що мав на день смерті реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , та інформаційні довідки зі Спадкового реєстру. 
17.10.2025 на адресу суду надійшла з Дергачівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції інформаційна довідка на підтвердження факту не перебування на день смерті у шлюбі та відсутності дітей в померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що мав на день смерті реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 . 
21.10.2025 ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача про заміну відповідача Золочівської селищної ради на належного ОСОБА_2 .
21.10.2025 від відповідача ОСОБА_2 на адресу суду надійшла заява про розгляд справи по суті у її відсутність, позов визнала в повному обсязі та не заперечує проти його задоволення.
Ухвалою суду від 20.11.2025 клопотання представника позивача про залучення співвідповідача Золочівської селищної ради задоволено. 
21.11.2025 від представника відповідача Золочівської селищної ради в системі «Електронний суд» надійшла заява про розгляд справи без участі представника, при ухваленні рішення покладався на розсуд суду.
10.12.2025 ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 10 год. 10 хв. 22 січня 2026 року.
22.01.2026 від представника позивача адвоката Ісоєва М.Н., через систему «Електронний суд» надійшло клопотання про розгляд справи по суті у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить їх задовольнити.
Участь у справі сторін та інших учасників справи.
Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Ісоєв М.Н. у судове засідання не з`явилися, представник позивача надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, відповідно до заяви, в якій просить розгляд справи по суті проводити у її відсутність, позов визнає в повному обсязі та не заперечує проти його задоволення.
Представник відповідача Золочівської селищної ради, в судове засідання не з`явився, направивши через систему «Електронний суд» заяву про розгляд справи без участі представника, при ухваленні рішення покладався на розсуд суду.
Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, оцінивши кожний доказ окремо та у їх сукупності та взаємозв`язку, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Вимогами ч. 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Щодо вимог про визнання права власності в порядку спадкування за законом.
Відповідно до ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність особи припиняється у момент її смерті.
Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
У відповідності зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
За змістом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно статті 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 12.11.2012 року, видане на підставі рішення виконкому Удянської сільської ради №10/21 від 27.10.2012 року, ОСОБА_3 належить житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами, 1965 року забудови, літ. А-1, загальною площею 47,8 квадратних метрів, житловою площею 30,7 квадратних метрів, веранда - а; ганок, -а1; та господарськи будівлі та споруди: літ. Б - літня кухня; літ. В - погріб; літ. Г - сарай; літ. Д - вбиральня; № 1-3 огорожа, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 . Житловий будинок розташований на земельній ділянки фонду Золочівської селищної ради, тобто присадибна земельна ділянка не була приватизована. 
Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Удянською селищною радою Золочівського району Харківської області від 13.02.1959, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , записані ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого Удянською селищною радою Золочівського району Харківської області від 22.03.1957, батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , записані ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
Відповідно до копії свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_4 , виданого Удянською селищною радою від 27.07.1974, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 уклали шлюб 27 липня 1974 року. Після укладання шлюбу чоловіку та дружині присвоєні прізвища – ОСОБА_8 , ОСОБА_8 .
Батьки позивача та спадкодавця ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , а їх матір ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 .
Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 , видане Малоданилівською селищною радою Харківського району Харківської області, ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що було зроблено відповідний актовий запис № 69.
Як вбачається з інформаційної довідки №99/14-01-06 від 03.10.2025 Золочівської селищної ради Богодухівського району Харківської області, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , був зареєстрований в будинку АДРЕСА_2 . Разом з ним за вказаною адресою не були зареєстровані інші громадяни.
Згідно довідки №39/14-01-06 від 09.04.2025 старости Світличненьського старостинського округу, на момент смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстрація його місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , хоча він фактично та постійно проживав у будинку АДРЕСА_1 разом із своєю рідною сестрою позивачем ОСОБА_1 , у належному їй на праві приватної власності житловому будинку. 
Як вбачається з повного витягу з Державного реєстру актів цивільного сану громадян про відсутність актового запису цивільного стану щодо ОСОБА_3 та довідки Міністерства юстиції України Східне міжрегіональне управління міністерства юстиції Дергачівський відділ державної реєстрації аків цивільного стану у Харківському районі Харківської області проведеною перевіркою архіву відділу актового запису про шлюб на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 не виявлено. Також не виявлено актового запису про народження, де значиться батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 
Відповідно до заповіту, посвідченого Столяренко С.О. в.о. старости Удянського старостинського округу Золочівської селищної ради Золочівського району, Харківської області, 19.12.2019 та зареєстрованого в реєстрі за № 11-116, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , все належне йому майно заповідає своїй племінниці ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .
13.05.2025 року позивач ОСОБА_1 звернулась до державного нотаріуса П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори Ворвуль Г.Г., що діяла в порядку виконання обов`язків завідувача Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області, із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на її ім`я на право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 , після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 її рідного брата ОСОБА_3 , вважаючи, що вона прийняла спадщину після нього.
Заява позивача ОСОБА_1 . П`ятою Харківською державною нотаріальної конторою була зареєстрована за № 127 та державним нотаріусом Ворвуль Г.Г. була заведена спадкова справа за №25/2025. 
Як вбачається з постанови державного нотаріуса П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори Ворвуль Г.Г. від 13.03.2025 року №265/02-31 було вирішено: "Відмовити громадянці ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії - видачі на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на право власності на будинку АДРЕСА_2 , після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 ". Постанова державного нотаріуса мотивована тим, що нотаріусу не надані та у матеріалах спадкової справи відсутні будь-які документи, що підтверджують факт прийняття спадщини ОСОБА_1 або будь - яким спадкоємцем (-цями) жодної з черг спадкування, відповідно до ст. ст. 1261-1266, 1268, 1269, 1270 ЦК України, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , заяви будь-яких спадкоємців першої-п`ятої черги та/або спадкоємця за заповітом про прийняття спадщини також відсутні.
Мотиви суду.
Відповідно до ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відтак, зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.
Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.
При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
Отже, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.
Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.
У розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.
Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України.
Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що способом захисту цивільних прав та інтересів, в тому числі, може бути визнання права.
Згідно з ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (статті 1217 ЦК України).
Згідно з ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.
Згідно з ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
У другу чергу відповідно до вимог ст. 1262 ЦК України право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і збоку матері.
Згідно зі ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, право на спадкування визначається в порядку черговості, згідно ст. 1268 ЦК України.
Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (стаття 1296 ЦК України).
Як передбачено ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Пунктом 4.12, 4.15 розділу 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.
Згідно з наказом Міністерства юстиції України за № 914/5 від 26 травня 2009 року «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо державної реєстрації прав власності на об`єкти нерухомого майна на підставі рішень судів»- рішення судів про визнання права власності на об`єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об`єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності є правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться державна реєстрація прав власності на об`єкти нерухомого майна.
Згідно з ч. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Відповідно до ч. 3ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч. 1ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справ керується принципом верховенства права.
Згідно з ч. ч. 13 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ч. 1ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч. 1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Щодо способу захисту порушеного права суд, вважає за необхідне зазначити таке.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина 1 статті 15, частина 1статті 16 ЦК України).
Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду (див, зокрема, постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2024 року у справі № 567/3/22 (провадження № 61-5252сво23)).
Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 березня 2023 року в справі № 753/8671/21 (провадження № 61-550св22), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968 сво 21)).
Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).
Спосіб захисту порушеного права повинен бути таким, що найефективніше захищає або відновляє порушене право позивача, тобто повинен бути належним. Належний спосіб захисту повинен гарантувати особі повне відновлення порушеного права та/або можливість отримання нею відповідного відшкодування (див. пункт 8.54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 січня 2022 року в справі № 910/10784/16 (провадження № 12-30гс21)).
Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див., зокрема, постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23), постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року в справі № 607/20787/19 (провадження № 61-11625сво22)).
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
У постанові від 09 жовтня 2024 року по справі 522/21808/18 Касаційний суд акцентує увагу, що для визнання права власності (чи визнання права на частку в праві спільної часткової власності) за спадкоємцем законодавцем не передбачено обов`язкового пред`явлення окремої позовної вимоги про встановлення факту прийняття спадщини спадкодавцем. Тобто, така обставина (факт прийняття спадщини спадкодавцем), у разі пред`явлення позову про визнання права власності (чи визнання права на частку в праві спільної часткової власності) за спадкоємцем, встановлюється під час розгляду такого позову».
Оскільки позивач пред`явив вимогу про визнання права власності за нею як спадкоємцем після померлого брата, позовні вимоги про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем, встановлення факту прийняття спадщини не є належними способами захисту його прав, а відповідні обставини встановлюється судом під час розгляду позову про визнання права власності за позивачем.
Таким чином, судом встановлено, що позивач обрав належний спосіб захисту порушеного права.
Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
За приписами п. 4.15 п. 4 Глави 10 Розділу II «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», відсутність оригіналу правовстановлюючого документа є перешкодою позивачу в нотаріальному оформленні своїх спадкових прав. Згідно Наказу Міністерства юстиції України за № 914/5 від 26.05.2009 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо державної реєстрації прав власності на об`єкти нерухомого майна на підставі рішень судів», рішення судів про визнання права власності на об`єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об`єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності є правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться державна реєстрація прав власності на об`єкти нерухомого майна.
Щодо наявності заповіту на спірне домоволодіння, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Згідно з частиною першою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (стаття 1270 ЦК України).
Суд зазначає, що суб`єктивне цивільне право на прийняття спадщини існує в межах строків, установлених статтею 1270 ЦК України.
Згідно з частиною першою статті 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
Суд зазначає, що право на відмову від прийняття спадщини існує у спадкоємця лише в межах строку, встановленого для прийняття спадщини, після закінчення якого відмова не допускається і поновлення цього строку законом не передбачено.
Судом встановлено що спадкоємець за заповітом ОСОБА_2 у строк визначений законом не звернулась до нотаріусу із заявою про прийняття спадщини, як і з заявою про відмову від прийняття спадщини, разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини постійно не проживала у будинку, та зареєстрована у будинку не була, тобто є такою, що не прийняла спадщину. Від ОСОБА_2 до суду надійшла заява про визнання прозову в якій зазначено, що вона не збирається звертатися до суду із заявою про надання додаткового строку для прийняття спадщини.
Отже, за відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття усіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. (див., зокрема, Постанова КЦС ВС від 26.10.2020 № 132/3826/18 (провадження: 61-6026ск19)).
Судом встановлено, що ОСОБА_3 не перебував у шлюбі та дітей не мав. Його та позивача батьки померли. Інші спадкоємці окрім позивачки до нотаріусу не зверталися із заявою про прийняття спадщини, і в ході розгляду справи судом не встановлені.
Також судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 прийняла спадщину, так як фактично проживала на час відкриття спадщини за однією адресою із спадкодавцем - своїм рідним братом ОСОБА_3 , що підтверджується матеріалами справи.
З урахуванням встановлених обставин, враховуючи, що позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті брата шляхом звернення до нотаріальної контори, а також те, що відповідачі не заперечують проти задоволення позову, суд вважає, що вимоги позивача знайшли своє підтвердження під час розгляду справи і тому підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.
Відповідно до ч. 1 ст. 244 ЦПК України після судових дебатів суд оголошує про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні. У виняткових випадках залежно від складності справи суд може відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення.
Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Керуючись статтями 7, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Золочівської селищної ради про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, в порядку спадкування за законом, задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на житловий будинок 1965 року забудови, літ. А-1, загальною площею 47,8 квадратних метрів, житловою площею 30,7 квадратних метрів, веранда - а; ганок, -а1; та господарськи будівлі та споруди: літ. Б - літня кухня; літ. В - погріб; літ. Г - сарай; літ. Д - вбиральня; № 1-3 огорожа, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , як за спадкоємцем за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 .
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне найменування(ім`я)сторін та інших учасників справи:
позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;
відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_8 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ;
відповідач: Золочівська селищна рада, ЄДРПОУ 25175462, місцезнаходження: Харківська область, Богодухівський район, с-ще Золочів, вул. Центральна, буд. 13-А.
Повне судове рішення складено 26 січня 2026 року.

Суддя Н. В. Коваленко