ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

06 січня 2026 року	Справа №160/13094/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Рищенко А. Ю. 
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "К.Л.К." до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,-

УСТАНОВИВ:

06.05.2025 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «К.Л.К.» (далі – Позивач) до Львівської митниці (далі – Відповідач), в якій Позивач просить:
Визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів від 28.04.2025 №UA209000/2025/100176/2;
Визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209230/2025/001263 від 28.04.2025.
В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що ним було подано митну декларацію для оформлення імпортованого товару за основним методом визначення митної вартості (за ціною договору). На підтвердження заявленої митної вартості було надано повний пакет документів, що містив усі необхідні відомості. Однак Відповідач безпідставно відмовив у визнанні заявленої вартості, посилаючись на формальні недоліки в документах щодо транспортування, відсутність документів про страхування та перекладу експортної декларації. Позивач вважає дії митного органу протиправними, оскільки надані документи дозволяли ідентифікувати товар та перевірити правильність обчислення його вартості.
Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову. Свою позицію обґрунтовує тим, що надані декларантом документи містили розбіжності та не підтверджували складові митної вартості у повному обсязі. Зокрема, Відповідач вказує на ненадання документів щодо страхування вантажу, сумніви щодо вартості транспортно-експедиційних послуг та відсутність офіційного перекладу експортної декларації, що, на думку митниці, унеможливило застосування першого методу визначення митної вартості.
Ухвалою суду від 12.05.2025 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (у письмовому провадженні). 
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що між ТОВ «К.Л.К.» (Покупець) та компанією «Elite Color Environmental Resources Science & Technology Co., Ltd» (Китай) (Продавець) укладено Контракт № 01.EST.2023 від 26.04.2023.
На виконання умов Контракту Позивачем було придбано товар: «Волокна штапельні синтетичні...», що підтверджується інвойсом №KLKYC250214 від 14.02.2025, специфікацією та пакувальним листом. Умови поставки згідно з інвойсом – FOB Shanghai (Incoterms 2010).
З метою митного оформлення товару Позивачем подано митну декларацію від 28.04.2025 №UA209230039087U4, в якій митну вартість визначено за основним методом (за ціною договору). До декларації долучено пакет документів, передбачений ст. 53 МК України, зокрема: зовнішньоекономічний договір, інвойс, коносамент, автотранспортну накладну, договір про надання транспортно-експедиційних послуг, довідки про транспортні витрати, платіжні доручення тощо.
За результатами перевірки документів Відповідачем прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів від 28.04.2025 №UA209000/2025/100176/2, яким митну вартість скориговано із застосуванням другорядного методу (метод 2ґ – резервний) та збільшено вартість товару до рівня 1,96 дол. США/кг. Підставою для коригування зазначено: відсутність документів, що підтверджують вартість страхування, недоліки у документах на підтвердження транспортних витрат та відсутність перекладу експортної декларації.
На підставі вказаного рішення було оформлено Картку відмови №UA209230/2025/001263.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 57 Митного кодексу України (далі - МК України), визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом - за ціною договору (вартість операції).
Згідно з ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є, зокрема, декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір, рахунок-фактура (інвойс), банківські платіжні документи, транспортні документи та документи, що підтверджують витрати на страхування (якщо такі витрати включаються до митної вартості).
Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.
Однією з підстав для відмови у визнанні митної вартості Відповідач зазначив ненадання документів, що підтверджують витрати на страхування.
Суд зазначає, що відповідно до умов поставки FOB (Free On Board) Incoterms 2010, продавець виконує свої зобов`язання з поставки, коли товар переходить через поручні судна в порту відвантаження. Обов`язок щодо укладення договору страхування та витрати на страхування вантажу під час основного перевезення покладаються на покупця, однак це є правом покупця, а не його обов`язком перед продавцем.
У матеріалах справи відсутні докази того, що Позивач фактично поніс витрати на страхування даної партії товару. Відповідно до вимог МК України, до митної вартості включаються лише фактично понесені витрати. Якщо декларант не здійснював страхування вантажу, він не може надати відповідний документ (страховий поліс), і такі витрати не можуть бути включені до митної вартості.
Сам факт відсутності документів про страхування вантажу сам по собі не може свідчити про заниження митної вартості та не є перешкодою для застосування основного методу, оскільки такі документи не є обов`язковими для подання, якщо страхування не здійснювалось, а умови поставки не зобов`язують продавця страхувати вантаж на користь покупця.
Отже, вимога митного органу щодо надання документів на страхування є безпідставною.
Відповідач вказує на недоліки документів, які підтверджують вартість послуг з розвантаження/навантаження в порту Гданськ та доставки товару до території України.
Судом досліджено надані Позивачем до митного оформлення та до суду документи, зокрема: договір транспортно-експедиційного обслуговування, рахунки-фактури, акти виконаних робіт, довідки про транспортні витрати (зокрема від ТОВ «ЛЕО ТРАНС СЕРВІС» та ФОП ОСОБА_1 ).
Зі змісту вказаних документів вбачається, що в них чітко розмежовано витрати на перевезення до кордону України та по території України. Наявні документи містять відомості про маршрут перевезення, вартість фрахту, вартість експедиційних послуг та термінальних витрат.
Суд наголошує, що наявність певних, на думку митного органу, недоліків в оформленні супровідних документів не може бути підставою для висновку про неможливість визначення складових митної вартості, якщо сукупність наданих документів дозволяє встановити реальні витрати декларанта. У даному випадку, надані документи дають можливість чітко ідентифікувати та встановити всі вартісні показники доставки товару, необхідні для обчислення митної вартості.
Сумніви митного органу повинні бути обґрунтованими та підкріплюватися об`єктивними даними, а не ґрунтуватися виключно на припущеннях щодо можливої неповноти наданих відомостей.
Ще однією підставою для прийняття оскаржуваних рішень стала відсутність перекладу експортної митної декларації країни відправлення.
Відповідач вказує, що декларантом не забезпечено переклад митної декларації країни відправлення.
Відповідно до статті 254 МК України, документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення, подаються митному органу українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Митні органи вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів або інша іноземна мова міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.
Позивачем було надано копію експортної декларації країни відправлення. Відповідач, вимагаючи її переклад, мав обґрунтувати, які саме дані, що містяться в ній, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації позивача, та не могли бути отримані з інших наданих документів (зокрема, інвойсу, контракту, специфікації, коносаменту, які часто складаються англійською мовою, що є мовою міжнародного спілкування). 
В той же час експортна декларація є документом, що підтверджує факт оформлення вантажу в країні експорту, але не є основним документом, що визначає ціну договору для імпортера в Україні.
Основними документами, що підтверджують вартість товару, є контракт та інвойс. Цифрові показники в експортній декларації (вага, кількість місць, вартість, умови поставки) збігаються з даними, зазначеними в інвойсі та інших товаросупровідних документах, які були подані митному органу та не ставились під сумнів відповідачем
Відсутність перекладу текстової частини декларації за наявності можливості зіставити числові дані (які є універсальними) з іншими наявними доказами в матеріалах справи, які були пред`явлені до митного оформлення, не перешкоджала митному органу встановити дійсну митну вартість товару.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідач не довів наявність у документах декларанта розбіжностей, які б унеможливлювали визначення митної вартості за ціною договору. Витребування додаткових документів було необґрунтованим, а висновки про неможливість застосування першого методу не відповідали наявним письмовим документам.
Позивачем надано повний пакет документів, який дозволяє ідентифікувати товар та підтвердити заявлену митну вартість за основним методом.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів та картка відмови прийняті Відповідачем без належних правових підстав, а тому підлягають скасуванню.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступає відповідачем у справі.
Керуючись статтями 2, 9, 72-77, 241-246, 250 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «К.Л.К.» до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови – задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати Рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів від 28 квітня 2025 року №UA209000/2025/100176/2.
Визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Львівської митниці від 28 квітня 2025 року №UA209230/2025/001263.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці (код ЄДРПОУ 43971343) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «К.Л.К.» (код ЄДРПОУ 32952695) понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 4844 (чотири тисячі вісімсот сорок чотири) грн 80 коп.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А. Ю. Рищенко